Справа № 480/2720/19
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 р. Справа № 480/2720/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в порядку письмового провадження адміністративну справу №480/2720/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, у якій просить суд:

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення на території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області за межами населеного пункту.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що при зверненні із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідачем відмовлено та повідомлено, що управління під час прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності повинно приймати до уваги позицію органів місцевого самоврядування, яка базується на принципі колегіальності. Клепалівська сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки. На переконання позивача, оскільки вказана відмова не ґрунтуються на нормах земельного законодавства, відповідач зобов`язаний надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідач, заперечуючи проти позову у відзиві на позовну заяву (а.с.17-19) зазначив, що відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, діяв у межах чинного законодавства. При цьому, відповідач вказує, що у даній справі, звертаючись з даною позовною вимогою до суду, позивач зазначає про порушення його прав на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства внаслідок протиправної, на його думку, відмови. Обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач не ставить питання щодо протиправності наданої відповіді на подану заяву, а просить суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, відповідач повідомив, що відсутнє рішення суду, яким було б встановлено протиправність вказаного листа Головного управління від 18.06.2019. При цьому, вказаний лист є чинним, протиправним не визнававсь та не скасовувавсь. Зазначені обставини також свідчать про відсутність підстав для зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області вчиняти певні дії, зокрема, надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою позивачу.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені (а.с.15-16).

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, справа розглядається без участі представників сторін за наявними матеріалами справи, фіксування судового засідання по справі не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована та території Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області за межами населеного пункту (а.с.11). До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане розташування та розмір земельної ділянки, а також копія паспорту та ідентифікаційного номеру.

Листом від 18.06.2019 №К-7772-3939/21-19 ГУ Держгеокадастру у Сумський області повідомило, що відповідно до рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 №2/1 начальникам головних управлінь Держземагенства в областях за зверненнями юридичних осіб та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні з 15.10.2014 забезпечити обов`язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою. Згідно листа Клепалівської сільської ради Буринського району Сумської області від 04.06.2019 №02-15/96, сільська рада висловила свою позицію щодо непогодження відведення земельної ділянки (а.с.12).

Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.6,7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру.

Відповідно до п.7 Положення Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У частині 7 статті 118 Земельного кодексу України наведено вичерпний перелік підстав, з огляду на які приймається рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в ст. 118 Земельного кодексу України.

Частиною 10 статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 КАС України).

Отже, зі змісту вказаних норм, суд робить висновок, що підставами для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є встановлення під час розгляду справи факту невчинення (ухилення від вчинення) цієї дії або скасування нормативно-правового чи індивідуального акта на підставі якого ця дія не була вчинена.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 10.05.2019 (а.с.11) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, ГУ Держгеокадастру у Сумській області прийняті рішення про відмову у наданні такого дозволу (а.с.12).

Тобто, відповідач вчинив дії щодо розгляду заяв позивача та прийняв відповідне рішення за наслідками такого розгляду. При цьому, вказане рішення є чинним, протиправним не визнавалось та не скасовувалось.

На переконання суду, наведені обставини свідчать про відсутність підстав для зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Сумській області вчиняти певні дії, зокрема, надавати дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 .

Крім того, варто зазначити, що ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом вказаної норми, при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий лише в тому випадку, коли обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не в повній мірі захищає права та інтереси, на захист яких поданий позов.

У даній справі, звертаючись з позовною заявою до суду, ОСОБА_1 зазначає про порушення його права на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства внаслідок протиправної відмови у реалізації цього права з боку відповідача. В той же час, обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач не ставить питання щодо протиправності згаданих відмов, а просить суд зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, не конкретизуючи стосовно якої саме земельної ділянки відповідач зобов`язаний надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Такий зміст позовних вимог і предмет спору, не дають можливості встановити наявність чи відсутність порушення прав позивача, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець