Справа № 140/2252/19
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2252/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу в сумі 61 322, 20 грн.

Ухвалою судді від 29.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 26.01.2018 здійснено припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 97.3 статті 97 Податкового кодексу України у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

За відповідачем рахується податковий борг зі сплати збору за місця для паркування транспортних засобів, що сплачується фізичними особами (м. Ковель), який виник в результаті несплати узгоджених податкових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями: від 27.09.2016 № в сумі 30 600,00 грн., від 17.10.2018 № в сумі 3093,93 грн., від 03.01.2019 № в сумі 400,00 грн., від 20.06.2019 № в сумі 1000,00 грн. Крім того, у зв`язку з наявністю у відповідача безнадійної заборгованості в сумі 36 147,80 грн (станом на 03.07.2019) та здійсненням платником податку часткових платежів останні були спрямовані на погашення податкового боргу, що виник раніше, в порядку черговості виникнення податкового боргу з огляду на вимоги п.87.9 ст.87 ПК України. У зв`язку із здійсненням відповідачем часткових сплат, за рахунок яких погашалася попередня заборгованість, на підставі пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України нарахована пеня в сумі 26 228,27 грн. з наступними датами виникнення заборгованості: 26.07.2016 - в сумі 1571,62 грн., 04.10.2016 - в сумі 3201,75 грн., 04.11.2016 - в сумі 1834,63 грн., 04.11.2016 - в сумі 4873,78 грн., 30.01.2017 - в сумі 353,03 грн., 03.03.2017 - 367,76 грн., 28.04.2017 - 393,53 грн., 26.05.2017 - 812,84 грн., 23.08.2017 - 2236,93 грн., 28.09.2017 - 649,54 грн., 30.11.2017 - 739,43 грн., 30.11.2018 - 1699,59 грн., 28.05.2019- 4645,89 грн., 02.07.2019 - 2847,95 грн.

Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до погашення податкового боргу відповідачем. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 61 322,20 грн. в примусовому порядку.

Станом на 25.09.2019 ОСОБА_1 відзив на позов не подав, хоча копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі від 29.07.2019 була вручена 07.08.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 21.02.2001, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 26.01.2018 здійснено припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Станом на 22.07.2019 за відповідачем рахується податковий борг в сумі 61 322,20 грн. зі сплати збору за місця для паркування транспортних засобів, що сплачується фізичними особами, що підтверджується інформацією про наявність/відсутність податкового боргу у платника по Україні вцілому станом на 03.07.2019, розрахунком заборгованості по податках і платежах до бюджетів по СГД-фізичній особі ОСОБА_1 станом на 03.07.2019 (а. с. 10-11зворот).

Податковий борг по податку на додану вартість виник в результаті несплати узгоджених податкових зобов`язань згідно з податковими повідомленнями-рішеннями: від 27.09.2016 № в сумі 30 600,00 грн., від 17.10.2018 № в сумі 3093,93 грн., від 03.01.2019 № в сумі 400,00 грн., від 20.06.2019 № в сумі 1000,00 грн. Крім того, у зв`язку з наявністю у відповідача безнадійної заборгованості в сумі 36 147,80 грн. (станом на 03.07.2019) та здійсненням платником податку часткових платежів останні були спрямовані на погашення податкового боргу, що виник раніше, в порядку черговості виникнення податкового боргу з огляду на вимоги п.87.9 ст.87 ПК України.

За порушення термінів сплати грошових зобов`язань позивачем згідно пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України нарахована пеня в сумі 26 228,27 грн. з наступними датами виникнення заборгованості: 26.07.2016 - в сумі 1571,62 грн, 04.10.2016 - в сумі 3201,75 грн, 04.11.2016 - в сумі 1834,63 грн, 04.11.2016 - в сумі 4873,78 грн, 30.01.2017 - в сумі 353,03 грн, 03.03.2017 - 367,76 грн, 28.04.2017 - 393,53 грн, 26.05.2017 - 812,84 грн, 23.08.2017 - 2236,93 грн, 28.09.2017 - 649,54 грн, 30.11.2017 - 739,43 грн, 30.11.2018 - 1699,59 грн, 28.05.2019- 4645,89 грн, 02.07.2019 - 2847,95 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до статті 59 ПК України відповідачу була надіслана податкова вимога форми «Ф» від 20.01.2015 № 33-25 (а. с. 12), однак залишилась без належного реагування. Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до абзацу другого підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 Податкового Кодексу України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Органи доходів і зборів проводять процедури зняття з обліку платників податків - фізичних осіб-підприємців відповідно до Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.05.2014 за № 503/25280 (далі - Порядок обліку).

Відповідно до підпункту 1 пункту 11.18 Порядку обліку підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою, а також відомості відповідної реєстраційної картки.

Відповідно до підпункту 4 пункту 11.18 Порядку обліку державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Як передбачено підпунктами 5 та 6 пункту 11.18 Порядку обліку врегулювання питань погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності) здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України. Після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Отже, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не припиняє його зобов`язань, що виникли під час провадження такої діяльності.

З врахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу в розмірі 61 322,20 грн. з ОСОБА_1 як з фізичної особи платника податків підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України податковий борг в розмірі 61 322 (шістдесят одну тисячу триста двадцять дві) гривні 20 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф.А. Волдінер