Справа № 804/2059/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року Справа № 804/2059/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_1 Д ОСОБА_2 І ОСОБА_2 , ОСОБА_3 С. Солодова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018р. Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95 535 812,00 грн., у тому числі № від 29.07.2015р. за червень 2015р.; № від 30.07.2015р. за січень 2015р.; № від 31.07.2015р. за березень 2015р.; № від 31.07.2015р. за квітень 2015р.; № від 31.07.2015р. за травень 2015р.; № від 31.08.2015р. за березень 2015р.; № від 31.08.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.09.2015р. за листопад 2014р.; № від 30.10.2015р. за грудень 2014р.; № від 30.12.2015р. за січень 2015р.; № від 30.12.2015р. за лютий 2015р.; № від 29.12.2015р. за березень 2015р.; № від 29.12.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.12.2015р. за травень 2015р. у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість у термін, визначений Законом.

- зобов`язати відповідача збільшити у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95535812,00 грн., у тому числі № від 29.07.2015р. за червень 2015р.; № від 30.07.2015р. за січень 2015р.; № від 31.07.2015р. за березень 2015р.; № від 31.07.2015р. за квітень 2015р.; № від 31.07.2015р. за травень 2015р.; № від 31.08.2015р. за березень 2015р.; № від 31.08.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.09.2015р. за листопад 2014р.; № від 30.10.2015р. за грудень 2014р.; № від 30.12.2015р. за січень 2015р.; № від 30.12.2015р. за лютий 2015р.; № від 29.12.2015р. за березень 2015р.; № від 29.12.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.12.2015р. за травень 2015р. у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є платником податку на додану вартість, здійснює подачу податкової звітності у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису засобами телекомунікаційного зв`язку згідно до договору від 20.11.2015р. №201120151 та згідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Мінфіну України №966 від 23.09.2014р. Так, позивач у період з грудня 2014р. по червень 2015р. своєчасно подав податкові декларації з ПДВ, які були прийняті та зареєстровані податковим органом без зауважень. У подальшому, протягом січня грудня 2015р., маючи право на виправлення виявлених помилок у поданій податковій звітності згідно до вимог ст.50 Податкового кодексу України, позивачем було подано уточнюючі розрахунки коригування по 14 податкових деклараціях, у яких позивачем було самостійно виправлені помилки та задекларовано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду (рядок 24) на суму 95 535 812,00 грн., які були прийняті та зареєстровані податковим органом у ЄРПН без зауважень та наведені у них показники мали бути враховані ДФС України при автоматичному збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування, проте, у листопаді 2017р. під час реєстрації податкових накладних у ЄРПН позивачем було виявлено, що задекларована ним вищенаведена сума на електронному рахунку позивачем відповідачем не виправлена. На звернення позивача до відповідача щодо приведення показників податкової звітності позивача у відповідність до поданої підприємством звітності, відповідачем у листі від 13.12.2017р. було зазначено, що перенесення даних уточнюючих розрахунків в частині збільшення суми від`ємного значення до Системи електронного адміністрування ПДВ не передбачено згідно п.34 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Позивач вважає вищенаведену бездіяльність відповідача (по незабезпеченню автоматичного збільшення сум ПДВ на електронному рахунку позивача на підставі поданих ним 14 уточнюючих розрахунків коригування, прийнятих та зареєстрованих відповідачем без зауважень) протиправною, посилаючись на те, що відповідно до наведеного п.34 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України значення суми податку (позитивного або від`ємного) на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у ЄРПН (?НаклОтр, ?НаклВид), що були сформовані з 01.07.2015р. збільшується контролюючим органом автоматично. За викладеного, позивач вважає, що від`ємне значення ПДВ (рядок 24) в уточнюючих розрахунках коригування податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок до податкових декларацій з ПДВ за грудень 2014р. червень 2015р., сума від`ємного значення мала бути відображена контролюючим органом в Системі електронного адміністрування ПДВ, як сума, на яку підприємство має право реєструвати податкові накладні та занижене значення такого показника порушує право позивача щодо заявлення до відшкодування сум податку фактично сплачених у вартості придбаних ТМЦ, а також порушує право позивача на мирне володіння його майном (коштами), яке передбачене ст.1 Протоколу 1 Конвенції та Протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції. У відповіді на відзив та у додаткових письмових поясненнях від 19.07.2019р. посилається на ті самі підстави та обставини, що і у позові. Додатково у письмових поясненнях, поданих до суду 16.08.2019р., позивач зазначає, що доводи контролюючого органу про те, що нормами Кодексу не передбачено перенесення даних уточнюючих розрахунків, які подано після 1 липня 2015р. є безпідставними, оскільки положення п.34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України жодних таких обмежень (до 01.07.2015р.) не містить, у тому числі і заборон щодо її коригування у відповідності до приписів п.50.1 ст.50 ПК України шляхом подачі уточнюючого розрахунку до податкової декларації внаслідок самостійно виявлених помилок, що складає обов`язок платника податку.

Представники позивача у ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у ході судового розгляду справи проти адміністративного позову заперечував, у відзиві на позов просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі посилаючись на те, що доводи, наведені у позовній заяві не ґрунтуються на вимогах податкового законодавства, оскільки відповідно до п.34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України після «обнулювання» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму від`ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015р. та не перераховується надалі у зв`язку з уточненням показників податкової звітності платника. Тобто, станом на поточну дату діючими нормами Податкового кодексу України не передбачено було перенесення даних уточнюючих розрахунків в частині збільшення сум від`ємного значення до системи електронного адміністрування ПДВ. Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивач має право оскаржити в судовому порядку рішення податкових органів згідно до вимог п.56.1 ст.56 ПК України, а не бездіяльність відповідача у спірних відносинах, тобто вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки наявні письмові відповіді відповідача з даного питання від 05.12.2017р. та від 13.12.2017р., які є за своєю природою рішеннями суб`єкта владних повноважень та за умови чинності наведених рішень підстави для зобов`язання відповідача вчинити певні дії відсутні та дана позиція була підтримана як судом першої інстанції при розгляді цієї справи, так і Третім апеляційним адміністративним судом. За викладеного, представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. У письмових поясненнях, поданих 21.08.2019р. відповідач вказує на те, що для реалізації порядку формування реєстраційної суми, який встановлено підпунктом 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу з урахуванням змін, внесених Законом №643 в частині збільшення розміру суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН на суму від`ємного значення податку, непогашеного станом на 01.07.2015р. та задекларованих платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ, ДФС України було створено відповідні технічні завдання та розроблено програмне забезпечення, яке автоматично здійснює вказані процедури в автоматичному режимі одноразово в термін до 31.07.2015р. При цьому, планом заходів окремо зазначено, що у зв`язку із переведенням роботи системи електронного адміністрування ПДВ в штатний режим, починаючи з 04.08.2015р. реєстрація в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування, складених до 1 липня 2015р., здійснюватиметься без обмеження сумою УНакл. Вищезазначений порядок вбачає перенесення залишків від`ємного значення, яке обліковується у платників податку станом на 01.07.2015р. виключно із декларації, за якими здійснюються розрахунки з бюджетом за червень 2015р., то уточнюючі розрахунки не враховувались при розробленні програмного забезпечення, бо це суперечить вимогам діючого законодавства (підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу). На виконання вимог пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Кодексу після «обнуління» показників формули реєстраційна сума одноразово в автоматичному режимі збільшилася на суму від`ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015р. або будь-який звітний період. Таким чином, збільшення показників формули відбулося разово 03.08.2015р. тільки за даними р.24 та р.31 у звітній декларації за червень 2015р. про що позивача повідомлено було листом від 13.12.2017р. та суми від`ємного значення, які виправлені в уточнюючих розрахунках знайшли своє відображення в податкових деклараціях з ПДВ за звітні періоди у яких подані такі уточнюючі розрахунки. При цьому, відповідач вказує і на те, що у Кодексі відсутні норми щодо повторного перерахунку формули у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ або будь-який попередній звітний період та аналогічна позиція зазначена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.10.2016р. у справі №К/800/8495/16 та постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017р. у справі №821/1664/16.

Ухвалою суду від 26.03.2018р. було відкрито провадження у адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.04.2018р.(а.с.2 том 1).

16.04.2018р. підготовче засідання було відкладено на 21.05.2018р., що підтверджується змістом протоколу судового засідання (а.с.174-175 том 1).

21.05.2018р. підготовче засідання було закрито та справу призначено до судового розгляду у той самий день за письмовою згодою сторін згідно до вимог ч.7 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом протоколу судового засідання (а.с.181-185 том 1).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2018р., залишеним без змін за ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018р. у даній справі, у задоволенні адміністративного позову позивачеві було відмовлено (а.с.188-189 том 1, а.с.22-26 том 2).

У відповідності до постанови Верховного Суду від 12.03.2019р. у цій справі вищенаведені судові рішення скасовані та дану справу направлено для нового розгляду (а.с.90-96 том 2).

Ухвалою суду від 29.05.2019р. у зв`язку зі здійсненням повторного автоматизованого розподілу справи дану справу було прийнято до свого провадження суддею Конєвою С.О., дану справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 03.07.2019р. (а.с.101-102 том 2).

У підготовчому засіданні 03.07.2019р. була оголошена перерва до 19.07.2019р., що підтверджується протоколом підготовчого засідання (а.с.162-163 том 3).

Ухвалою суду від 19.07.2019р. підготовче провадження у даній справі було продовжено до 19.08.2019р. та оголошено перерву до 16.08.2019р. (а.с.55-58 том 4).

У підготовчому засіданні 16.08.2019р. за письмовою згодою сторін згідно до вимог ч.7 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України було закрито підготовче провадження у даній справі та судовий її розгляд розпочато у цей самий день, у судовому засіданні оголошено перерву до 23.08.2019р., що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.203-205 том 11).

У судовому засіданні 23.08.2019р. була оголошена перерва до 13.09.2019р. згідно протоколу судового засідання (а.с.211-212 том 11).

У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.

Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» 28.10.1996р. зареєстровано як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район, перебуває на обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків ДФС, є платником податку на додану вартість, що підтверджується Статутом позивача, Витягом з ЄДРПОУ станом на 08.06.2018р., копією витягу з реєстру платників ПДВ та відомостями, які наведені у акті перевірки від 15.06.2017р. (а.с. 125, 210-230 том 1, а.с.115-138 том 2,а.с.181-203 том 3).

20.11.2015р. між позивачем та контролюючим органом було укладено договір №201120151 про визнання електронних документів на підставі якого позивачем подавалася податкова звітність засобами телекомунікаційного зв`язку, що підтверджується його копією (а.с.139-141 том 2).

У період з грудня 2014р. по червень 2015р. позивачем у строки, встановлені податковим законодавством до контролюючого органу були подані податкові накладні та податкові декларації з ПДВ, які контролюючим органом були прийняті та зареєстровані у ЄРПН, що підтверджується копіями відповідних податкових декларацій та копіями квитанцій №2 (а.с.71-250 том 4, а.с.1-250 том 5, а.с.1-159 том 6,а.с.1-262 том 8,а.с.1-98 том 10, а.с.1-87, а.с.103-173 том 11).

Надалі, протягом липня 2015р. грудня 2015р. у зв`язку з виявленими розбіжностями у вищенаведених податкових деклараціях, з метою виправлення таких розбіжностей з урахуванням вимог п.50.1 ст.50 ПК України, позивачем були подані наступні уточнюючі розрахунки коригування податкових зобов`язань до вищенаведених податкових декларацій з ПДВ у яких позивачем було задекларовано від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму на загальну суму 95535812,00 грн., а саме:

1) № від 29.07.2015р. за липень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 8045513 грн.;

2) № від 30.07.2015р. за січень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 8120248 грн.;

3) № від 31.07.2015р. за березень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 12605962 грн.;

4) № від 31.07.2015р. за квітень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) - 25502231 грн.;

5) № від 31.07.2015р. за травень 2015р. - сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 33838374 грн.;

6) № від 31.08.2015р. за березень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 1195077 грн.;

7) № від 31.08.2015р. за квітень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 4047348 грн.;

8) № від 30.09.2015р. за листопад 2014р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 49717 грн.;

9) № від 30.10.2015р. за грудень 2014р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 206907 грн.;

10) № від 30.12.2015р. за січень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 8125 грн.;

11) № від 30.12.2015р. за лютий 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 652854 грн.;

12) № від 29.12.2015р. за березень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 1980 грн.;

13) № від 29.12.2015р. за квітень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 191639 грн.;

14) № від 30.12.2015р. за травень 2015р. сума уточнюючого розрахунку (збільшення від`ємного значення) 1069837 грн. (а.с.160-250 том 6, а.с.1-251 том 7, а.с.1-250 том 9, а.с.99-250 том 10, а.с.88-93,а.с.174-184 том 11).

Вказані вище уточнюючі розрахунки коригування податкових зобов`язань з ПДВ до податкових декларацій були контролюючим органом прийняті та зареєстровані у ЄРПН, що підтверджується відповідними копіями квитанцій №2, наявних в матеріалах справи та не оспорюється учасниками справи.

Разом з тим, прийнявши та зареєструвавши у ЄРПН вищенаведені уточнюючі розрахунки коригування податкових зобов`язань, показники сум збільшення від`ємного значення станом на листопад 2017р. контролюючим органом не були відображені у Системі електронного адміністрування ПДВ, а відповідно, задекларована за вказаними уточнюючими розрахунками сума від`ємного значення у загальному розмірі 95535812,00 грн. не була і відображена на електронному рахунку позивача, що підтверджується змістом Витягів із системи електронного адміністрування ПДВ №31 від 26.08.2015р., №4959831 від 04.12.2017р. (а.с. 155, 168 том 1).

У подальшому, позивач звертався до контролюючого органу із заявами про приведення у відповідність до норм діючого в Україні законодавства показників позивача «Значення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН» за вищезазначеними поданими та зареєстрованими уточнюючими розрахунками коригування податкових зобов`язань до податкових накладних з ПДВ, проте, контролюючим органом надані відповіді листами від 13.12.2017р. №64621/10/28-10-46-15, від 05.02.2017р. №3680/6/99-99-12-03-01-09 у яких позивача повідомлено про те, що відповідно до п.34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України після «обнуління» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму від`ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015р. та не перераховується надалі у зв`язку з уточненням показників податкової звітності платника, що підтверджується змістом наведених відповідей (а.с.156-158 том 1).

Позивач вважає, що такою протиправною бездіяльністю, яка полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в ЄРПН на загальну суму 95 535812,00 грн. задекларовану позивачем за вищенаведеними уточнюючими розрахунками коригування, відповідач порушує права позивача на мирне володіння своїм майном (коштами) та позбавляє права позивача щодо заявлення до відшкодування сум ПДВ фактично сплачених у вартості придбаних ТМЦ з урахуванням того, що норми п.34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України не містять жодних заборон щодо збільшення сум від`ємного значення на підставі уточнюючих розрахунків коригування до податкових накладних, які у тому числі віднесені до однієї із форм податкової звітності платника податку, а тому позивач просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії по відображенню показників відображених у наведених вище уточнюючих розрахунках коригування у системі електронного адміністрування ПДВ.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому розгляді справи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України (далі ПК України), Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» від 16.10.2014р. №569 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №569), Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014р. № 966 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №966).

Згідно з п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 ПК України передбачено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку, значення суми податку (позитивне або від`ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових, що були сформовані, починаючи з 1 липня 2015 року.

Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом до 31.07.2015р. для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено у податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №71-УШ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким запроваджено нові правила функціонування системи електронного адміністрування ПДВ та запроваджено поетапно відповідно до пункту 35 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України: з 1 січня до 1 липня 2015 року у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року на постійній основі.

Відповідно до п.200-1.1 ст.200-1 ПК України у редакції, чинній станом на 29.07.2015р. зі змінами, внесеними Законом №643, система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку:- суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; - суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; - суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; - суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; - інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Пунктом 35 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України встановлено, що період з 01 лютого 2015 року до 01 липня 2015 року є перехідним періодом, протягом якого реєстрація податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється без обмеження сумою податку, обчисленою за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Згідно з п.200-1.3 ст.200-1 ПК України платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдному реєстрі податкових накладних на суму податку (?Накл), обчислену за такою формулою: УНакл = ?НаклОтр + ?Митн + ?ПопРах - ?НаклВид - ?Відшкод - ?Перевищ, де: ?НаклОтр загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; УМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України; УПопРах - загальна сума поповнення з поточного рахунку платника рахунка в системі електронного адміністрування податку, в тому числі рахунка в системі електронного адміністрування податку платника - сільськогосподарського підприємства, що обрало спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, відкритого для перерахування коштів на його спеціальний рахунок, відкритий в установах банків та/або в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів; УНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних; УВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок; УПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Показники формули, визначеної цим пунктом, обраховуються з 1 липня 2015 року. Під час обрахунку показників УНаклОтр та УНаклВид також використовуються розрахунки коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку. Для обрахунку показників УНаклОтр, УНаклВид та УМитн використовуються документи (податкові накладні, розрахунки коригування, митні декларації, аркуші коригування та додаткові декларації), складені починаючи з 1 липня 2015 року.

Під час обрахунку суми УНакл також використовуються показники, визначені пунктом 34 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України ( у редакції Закону №643, який набрав чинності 29.07.2015р.) встановлено, що станом на третій робочий день після дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» зареєстрованим платникам податку, значення суми податку (позитивне або від`ємне), на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, визначене пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, та значення усіх її складових, визначених цим Кодексом, дорівнюють нулю, крім значень її складових УНаклОтр, УНаклВид та УМитн, що були сформовані починаючи з 1 липня 2015 року.

Зареєстрованим платникам податку таке значення автоматично збільшується контролюючим органом, зокрема: 4) до 31 липня 2015 року для платників податків, що застосовують звітний (податковий) період місяць, без проведення перевірок, передбачених статтею 200 цього Кодексу, на суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, та суму непогашеного від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду, що зазначено у податковій звітності з податку на додану вартість, у якій відображаються розрахунки з бюджетом та/або відображаються операції, що стосуються спеціального режиму оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, за червень 2015 року. На таку суму платником податку збільшується розмір суми податкового кредиту за звітний (податковий) період (липень 2015 року).

Відповідно до п.п. 2, 3, 5, 9-2, 10 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі електронний рахунок) це рахунок, відкритий платнику податків в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Періодичність, структура та формат обміну інформацією і реєстрами платників податку, необхідними для функціонування системи електронного адміністрування податку, визначаються ДФС та Казначейством.

Електронні рахунки відкриваються виключно на підставі реєстру платників податку, який ДФС після присвоєння особі індивідуального податкового номера платника податку надсилає Казначейству. Датою початку здійснення платником податку операцій з використанням електронного рахунку є дата реєстрації його платником податку (для платників податку, зареєстрованих до 01 лютого 2015р. - 1 лютого 2015 року).

Після закінчення перехідного періоду, зазначеного у пункті 10 цього Порядку №569: 1) ДФС автоматично збільшує розмір суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку, на суму середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/чотири квартали, та на запит платника податку інформує його про суму збільшення шляхом надсилання електронного повідомлення. Сума такого збільшення щокварталу підлягає автоматичному перерахунку ДФС шляхом віднімання суми попереднього збільшення та додавання суми збільшення згідно з поточним перерахунком з урахуванням середньомісячного розміру сум податку, задекларованих платником до сплати до бюджету та погашених за останні 12 звітних (податкових) місяців/чотири квартали, станом на дату перерахунку. На запит платника податку ДФС інформує його про результати такого перерахунку шляхом надсилання електронного повідомлення; 2) сума податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, автоматично збільшується на суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з податку. На суму такого збільшення: зменшується сума, задекларована до сплати до бюджету в звітному (податковому) періоді, або збільшується сума від`ємного значення, задекларована в звітному (податковому) періоді; помилково та/або надміру сплачені грошові зобов`язання з податку вважаються погашеними.

Державна фіскальна служба України: 1) обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі; 2) оприлюднює на офіційному веб-сайті алгоритми обрахунку показників формули обчислення зазначеної суми та джерела їх формування.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, які дорівнюють 1095 днів) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації та формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Також і згідно до вимог п.8 розділу 1 Порядку №966 визначено, що до податкової звітності з податку на додану вартість (далі податкова звітність) належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками.

Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що право платника податку на прийняття рішення щодо формування показника збільшення від`ємного значення сум податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних у ЄРПН, визначене пунктом 200-1.3 ст.200-1 ПК України, шляхом відображення платником податків таких показників у своїй податковій звітності, до якої належать, у тому числі і у розрахунки коригування до податкових декларацій з ПДВ, які зареєстровані у ЄРПН у встановленому законодавством порядку, а, відповідно, на контролюючий орган покладено обов`язок щодо реєстрації таких розрахунків коригування до податкових декларацій з ПДВ у ЄРПН та забезпечення автоматичного збільшення відображених платником податків показників у поданій податковій звітності у Системі електронного адміністрування ПДВ за алгоритмом, передбаченим пунктом 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Змістом підпункту 4 пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що обов`язковою умовою для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду є значення такої суми саме задекларованої платником податку у його податковій звітності.

При цьому, вищенаведені норми ст. 200-1 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не містять положень, які б прямо обмежували право платника податку на автоматичне збільшення суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних у ЄРПН у зв`язку з необхідністю виправлення самостійно виявлених помилок у поданих податкових деклараціях з ПДВ шляхом подання розрахунків коригування до таких податкових декларацій з ПДВ, складених як до 01.07.2015р., так і після 01.07.2015р.

Так, як встановлено судом, а також і підтверджено наданими поясненнями учасників справи, позивачем у зв`язку із самостійно виявленими помилками у поданих податкових деклараціях з ПДВ у період з липня 2015р. по грудень 2015р. були подані 14 розрахунків коригування до таких податкових декларацій з ПДВ, а саме: № від 29.07.2015р. за липень 2015р.; № від 30.07.2015р. за січень 2015р.; № від 31.07.2015р. за березень 2015р.; № від 31.07.2015р. за квітень 2015р.; № від 31.07.2015р. за травень 2015р.; № від 31.08.2015р. за березень 2015р.; № від 31.08.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.09.2015р. за листопад 2014р.; № від 30.10.2015р. за грудень 2014р.; № від 30.12.2015р. за січень 2015р.; № від 30.12.2015р. за лютий 2015р.; № від 29.12.2015р. за березень 2015р.; № від 29.12.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.12.2015р. за травень 2015р. за змістом яких позивачем було збільшено суми від`ємного значення у загальному розмірі 95 535 812,00 грн., які були зареєстровані контролюючим органом у ЄРПН у встановленому законодавством порядку, що підтверджено відповідними копіями квитанцій №2 про таку реєстрацію, копії яких наявні в матеріалах справи.

В той же час, контролюючим органом не було забезпечено відображення показників податкової звітності за вищенаведеними розрахунками коригування до податкових декларацій з ПДВ у Системі електронного адміністрування ПДВ, що підтверджується як матеріалами справи, так і поясненнями представника позивача, який підтвердив наведені вище факти з посиланням на те, що перенесення показників розрахунків коригування не передбачено п.34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

При цьому, правомірність формування позивачем податкових зобов`язань з ПДВ за вищенаведені періоди була предметом перевірки контролюючим органом та за результатами судового розгляду справи постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2017р. у справі №804/6909/17 були визнані протиправними та скасовані прийняті податкові повідомлення-рішення від 21.07.2017р., від 24.07.2017р. та 26.07.2017р., дане судове рішення набрало законної сили 22.05.2018р. та наведені у ньому висновки звільнені від доказування виходячи з вимог ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.181-248 том 3, а.с.1-46 том 4).

Таким чином, здійснивши аналіз вищенаведених норм чинного податкового законодавства та вищенаведених обставин у даній справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що не забезпечивши відображення показників податкової звітності позивача, які були відображені позивачем у податковій звітності, зокрема, у вищенаведених уточнюючих розрахунках коригування, які були прийняті та зареєстровані у ЄРПН, відповідач (ДФС України) вчинив протиправну бездіяльність, оскільки аналіз норм п.34 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, на які посилається відповідач як на підставу обґрунтованості вчинення такої бездіяльності, не містять положень, які б прямо обмежували право платника податку на автоматичне збільшення суми податку, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних у ЄРПН у зв`язку з необхідністю виправлення самостійно виявлених помилок у поданих податкових деклараціях з ПДВ шляхом подання розрахунків коригування до таких податкових декларацій з ПДВ, складених як до 01.07.2015р., так і після 01.07.2015р.

Вказаний правовий висновок також узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 16.05.2018р. у справі №826/18461/16, від 26.03.2019р. у справі № 821/3527/15-а, від 21.05.2019р. у справі №826/7044/16.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, представником відповідача у ході судового розгляду справи не було надано жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили, про законність та обґрунтованість не забезпечення автоматичного збільшення відповідачем сум, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування у ЄРПН на загальну суму величини від`ємного значенні у розмірі 95 535 812,00 грн. за поданими позивачем уточнюючими розрахунками коригування до податкових накладних з ПДВ з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм вищенаведеного податкового законодавства.

При цьому, судом не можуть бути покладені в основу даного судового рішення та відхиляються посилання представника відповідача на те, що показники задекларовані позивачем в 14 вищевказаних уточнюючих розрахунках до податкових декларацій з ПДВ (у рядках 24 та 31) не підлягають перерахунку у зв`язку з уточненням показників податкової звітності платника за приписами п.34 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, з огляду на те, що вказані норми не містять обмежень щодо врахування показників уточнених розрахунків коригування та за наведеними нормами податкового законодавства визначальною підставою для автоматичного збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування податку на суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, є зазначення такої суми саме у податковій звітності з податку на додану вартість платника податків, а уточнюючий розрахунок коригування податкових зобов`язань з ПДВ за звітний період, поданий позивачем до контролюючого органу, є однією із форм податкової звітності, а отже, сформовані у таких уточнюючих розрахунках коригування показники мали бути враховані ДФС при визначенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від`ємного значення у загальному розмірі 95535812,00 грн.

Є безпідставними та необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права, який не передбачений п.56.1 ст.56 ПК України, оскільки суб`єкт господарювання має право на оскарження не тільки рішень суб`єкта владних повноважень, а й бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до вимог ст.55 Конституції України та ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також судом критично надається оцінка доводам представника відповідача про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що підтримано судом першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи та прийнятті рішень, оскільки судові рішення на які посилається відповідач скасовані Верховним Судом у даній справі.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і посилання відповідача на те, що планом заходів та порядком роботи системи електронного адміністрування ПДВ було передбачено перенесення залишків від`ємного значення станом на 01.07.2015р. лише виключно із декларації, а уточнюючі розрахунки не враховувались при розробленні програмного забезпечення, оскільки такі посилання не можуть бути достатніми підставами для позбавлення позивача права на збільшення сум значень (позитивного або від`ємного) при формування податку на додану вартість за показниками задекларованими платником податків за уточнюючими розрахунками коригування до податкових декларацій з ПДВ, які також є однією із форм податкової звітності платника податку, так як суперечать нормам Податкового кодексу України.

Також слід зазначити, що бездіяльність ДФС України щодо виконання покладених на неї функцій як адміністратора системи електронного адміністрування ПДВ, виразилася у незабезпеченні своєчасного відображення у цій системі заявлених позивачем згідно з чинними нормами податкового законодавства показників податкової звітності. Тобто, маючи по факту значну суму переплати по податкових зобов`язаннях позивач позбавлений можливості розпоряджатися власними активами, зобов`язаний нести додаткові та необґрунтовані витрати по сплаті податку.

Стаття 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», передбачає право на мирне володіння своїм майном, що також є невід`ємним правом на повагу до своєї власності.

Мирне володіння майном означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського Суlу у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).

Крім того, суб`єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань, який тісно пов`язаний із принципом юридичної визначеності і є невід`ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd.v.Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд з прав людини визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються. Цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.

Отже, неузгодженість дій органів державної влади або невиконання державними органами та їх посадовими особами своїх безпосередніх обов`язків не повинно тягти за собою покладення на суб`єкта господарювання надмірних обов`язків або інших несприятливих наслідків, як це мало місце у даній справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу правомірність бездіяльності відповідача, яка полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95535 812,00 грн. за уточненими розрахунками коригування, суд приходить до висновку, що зареєструвавши вищенаведені уточнюючі розрахунки коригування у ЄРПН, однак, не вчинивши дії щодо відображення показників вказаних уточнюючих розрахунків коригування у системі електронного адміністрування ПДВ відповідач діяв з порушенням вимог вищенаведеного податкового законодавства внаслідок чого порушив права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Також, підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача збільшити у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95535812,00 грн. за уточненими розрахунками коригування, а саме: № від 29.07.2015р. за червень 2015р.; № від 30.07.2015р. за січень 2015р.; № від 31.07.2015р. за березень 2015р.; № від 31.07.2015р. за квітень 2015р.; № від 31.07.2015р. за травень 2015р.; № від 31.08.2015р. за березень 2015р.; № від 31.08.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.09.2015р. за листопад 2014р.; № від 30.10.2015р. за грудень 2014р.; № від 30.12.2015р. за січень 2015р.; № від 30.12.2015р. за лютий 2015р.; № від 29.12.2015р. за березень 2015р.; №926397952 від 29.12.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.12.2015р. за травень 2015р. у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість з урахуванням того, що судом встановлена протиправна бездіяльність позивача, яка полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95 535 812,00 грн. за наведеними уточнюючими розрахунками коригування та належним і елективним захистом порушеного права позивача буде саме зобов`язання вчинити певні дії виходячи із повноважень суду, визначених ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, судом у даному випадку враховується і те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним, таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015р. у справі № 826/4418/14.

Окрім цього, у висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, зазначено, що статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, передбачає, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ДФС України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. понесені позивачем згідно платіжного доручення № від 13.02.2018р. (а.с.3 том 1).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95 535 812,00 грн. за уточнюючими розрахунками коригування, а саме: № від 29.07.2015р. за червень 2015р.; № від 30.07.2015р. за січень 2015р.; № від 31.07.2015р. за березень 2015р.; № від 31.07.2015р. за квітень 2015р.; № від 31.07.2015р. за травень 2015р.; № від 31.08.2015р. за березень 2015р.; № від 31.08.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.09.2015р. за листопад 2014р.; № від 30.10.2015р. за грудень 2014р.; № від 30.12.2015р. за січень 2015р.; № від 30.12.2015р. за лютий 2015р.; № від 29.12.2015р. за березень 2015р.; № від 29.12.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.12.2015р. за травень 2015р. у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість у термін, визначений Законом.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, ) збільшити у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від`ємного значення 95535812,00 грн. (дев`яносто п`ять мільйонів п`ятсот тридцять п`ять тисяч вісімсот дванадцять грн. 00 коп.) за уточнюючими розрахунками коригування, а саме: № від 29.07.2015р. за червень 2015р.; № від 30.07.2015р. за січень 2015р.; № від 31.07.2015р. за березень 2015р.; № від 31.07.2015р. за квітень 2015р.; № від 31.07.2015р. за травень 2015р.; № від 31.08.2015р. за березень 2015р.; № від 31.08.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.09.2015р. за листопад 2014р.; № від 30.10.2015р. за грудень 2014р.; № від 30.12.2015р. за січень 2015р.; № від 30.12.2015р. за лютий 2015р.; № від 29.12.2015р. за березень 2015р.; №926397952 від 29.12.2015р. за квітень 2015р.; № від 30.12.2015р. за травень 2015р. у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1792 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот дев`яносто дві грн. 00 коп.)

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 23.09.2019р.

Суддя С.О. Конєва