Справа № 260/403/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7963/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування вимоги,-

суддя в 1-й інстанції - Скраль Т.В.,

час ухвалення рішення - 19.06.2019 року, 14:56 год.

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 01.07.2019 року,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування вимоги.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного Управління ДФС у Закарпатській області щодо формування та надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 3599-56 від 27 лютого 2019 року на суму 18276,72 грн. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф - 3599-56 від 27 лютого 2019 року Головного управління ДФС у Закарпатській області.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що незалежно від того чи отримував позивач доходи та чи здійснював фактично підприємницьку діяльність, він є платником єдиного внеску з 01 січня 2017 року. Станом на 31 січня 2019 року, відповідно до облікових карток за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18 276,72 грн. Вказує на те, що позивач зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок та те, що позивачем не враховано імперативні норми законодавства щодо нарахування, обчислення та обов`язковості сплати єдиного соціального внеску. Вказує, що податкова вимога була вручена позивачу належним чином 20 березня 2019 року. Крім того, чинним законодавством надано право контролюючому органу нараховувати єдиний внесок в облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів без складання акту перевірки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів не можуть бути достатньою та єдиною підставою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) та свідчать про те, що відповідачем не було дотримано зокрема процедури, що визначена Інструкцією № 449 та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", що призвело до винесення незаконної вимоги. Крім того, відповідачем було протиправно внесено до розрахунку періоди при формуванні податкової вимоги від 27 лютого 2019 року № Ф-3599-56, які були включені до податкової вимоги № Ф-3599-56 від 13 листопада 2018 року на суму боргу 15 819,54 грн.

Проте колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2015 року, ОСОБА_1 був зареєстрований Іршавською районною державною адміністрацією Закарпатської області як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 61-62). 20 квітня 2015 року - позивач взятий податковий облік у Іршавській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області (а.с.63), стан - припинено, але не знято з обліку. Дата зняття з обліку - 15 січня 2019 року, ( а.с.63 зворот).

27 лютого 2019 року, Головним управлінням ДФС у Закарпатській області було складено та надіслано позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3599-56, якою орган доходів і зборів вимагав у позивача сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 18 276, 72 грн. (а.с. 42).

Як вбачається з розрахунку єдиного соціального внеску позивача ОСОБА_1 станом на 31 січня 2019 року, недоїмка з ЄСВ виникла у зв`язку з нарахуванням органом доходів і зборів мінімального страхового внеску за 2017 рік у розмірі 8 448, 00 грн. та за чотири квартали 2018 року по 2 457, 18 грн., в загальному розмірі 18276, 72 грн.,(а.с.67).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02 травня 2019 року № - 15 січня 2019 року здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем за її рішенням, (а.с. 62).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.08.2010 № 2464 (далі - Закон України № 2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

За приписами ст. 4 Закону України № 2464 платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ) є, зокрема, фізичні особи - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України № 2464).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону України № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави суду дійти висновку, що недоїмкою по єдиному соціальному внеску є не лише своєчасно несплачена самостійно визначена платником сума, але й сума єдиного внеску самостійно ненарахована платником. При цьому, у разі неотримання доходу чи нездійснення діяльності у звітному періоді, платник зобов`язаний нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі мінімального страхового внеску. У разі самостійного ненарахування платником належної до сплати суми єдиного внеску, недоїмкою вважається мінімально визначена законом сума.

У 2017 році мінімальний розмір страхового внеску становив 704 грн. на місяць (3200 грн. - мінімальна зарплата у 2017 році * 22% = 704 грн.), у 2018 році - 819,06 грн. (3723 грн. - мінімальна заробітна плата у 2018 році * 22% = 819,06 грн.).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 Закону України № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

10.06.2016 набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 за №422 "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Наказ №422).

Відповідно до Наказу №422 оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами Державної фіскальної служби України в інформаційній системі органів ДФС. Для обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Наказ №422 визначає порядок: ведення ІКП та здійснення контролю за коректністю інформації при відкритті/закритті ІКП в інформаційній системі ДФС; відображення в ІКП показників щодо податкових зобов`язань, визначених самостійно платниками податків та контролюючими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства; перенесення до ІКП визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, податкових, митних та інших платежів та методи контролю відповідності показників результатів даним ІКП; відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску; перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників.

Судом встановлено, що згідно з витягом з ІКП, в позивача наявна недоїмка по єдиному внеску: за 2017 рік у розмірі 8 448, 00 грн. та за чотири квартали 2018 року по 2 457, 18 грн., в загальному розмірі 18276, 72 грн .

Щодо покликання позивача та суду першої інстанції про те, що жодних перевірок щодо нього не проводилось та відсутність в оскаржуваній вимозі обставин щодо наявності акту, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено "Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції №449, до платників, які не виконали визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За положеннями пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується не лише на підставі актів документальних перевірок. Відображення в інформаційній системі фіскального органу даних про наявність у платника на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску є самостійною і достатньою підставою для формування вимоги про сплату боргу.

Отже, в інформаційній системі податкового органу було відображено мінімальну суму страхового внеску, яку зобов`язана сплатити позивач. Тоді як за результатами документальної перевірки податковий орган може визначити розмір єдиного внеску зі суми отриманого позивачем доходу за вказаний період. В такому випадку розмір необхідного до сплати єдиного внеску буде визначатись як різниця між сумою донарахованого платежу і мінімальною сумою єдиного внеску.

За положеннями ст. 6 Закону України № 2464 платник єдиного внеску має право безоплатно отримувати від органів доходів і зборів та Пенсійного фонду в межах їх компетенції інформацію, необхідну для виконання обов`язків, покладених на платника згідно з цим Законом, а також для підтвердження надходження до Пенсійного фонду сплачених платником сум єдиного внеску. Водночас, такий платник моє обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати такий внесок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно сформовано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 27.02.2019 №Ф-3599-56 у розмірі 18 276,72 грн. відповідно до облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів на підставі Закону України № 2464 та Інструкції №449.

Суд також враховує, що право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках ФОП, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 4 ст. 4 Закону України № 2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, чинним законодавством не передбачено.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів того, що він має право на звільнення від сплати єдиного внеску.

Покликання суду першої інстанції на те, що відповідачем було протиправно внесено до розрахунку періоди при формуванні податкової вимоги від 27 лютого 2019 року № Ф-3599-56, які були включені до податкової вимоги № Ф-3599-56 від 13 листопада 2018 року на суму боргу 15 819,54 грн. відхиляються колегією суддів, оскільки у вимогу про сплату боргу (недоїмки) включаються відомості про розмір боргу саме на день, що зазначений у вимозі, тобто сума боргу у розмірі 18276,72 грн. рахувалася за позивачем станом на 31.01.2019 року та включає в себе періоди за 2017 рік та чотири квартали 2018 року, а не за один квартал, як помилково зазначено судом першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 260/403/19 - скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула

Повний текст постанови виготовлений 23 вересня 2019 року.