Справа № 298/548/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8774/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2019 року у справі № 298/548/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кухара Анатолія Васильовича про скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження у справі, -

суддя в 1-й інстанції - Лютянська М.С.,

час ухвалення рішення - 21 червня 2019 року,

місце ухвалення рішення - смт. Великий Березний,

дата складання повного тексту рішення - 21 червня 2019 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно постанови № 1 167/30500/19 від 20 березня 2019 року його визнано винним у порушенні митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гри. З даною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною та такою, що винесена всупереч вимогам закону і підлягає скасуванню.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2019 року у справі № 298/548/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обгрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення оскаржуваної постанови, оскільки позивач разом із заявою повинен був подати документи, що підтверджують факт аварії чи дію обставин непереборної сили, видані компетентними органами та засвідчені у встановленому законом порядку, а також надати наряд- замовлення, підписаний контролером якості та замовником, який би підтверджував факт прийняття автомобіля на ремонт саме 26.11.2018 року. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, щодо того, що позивач виконав вимоги щодо негайного повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу.

Просить скасувати рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2019 року у справі № 298/548/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при винесені постанови не взято до уваги обставини, які звільняють ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідно до ст.460 МК України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн, за порушення митних правил, що передбачено ч. 3 ст. 470 МК України, постанова №1167/30500/19 від 20 березня 2019 року. Постанова мотивована тим, що 22 лютого 2019 року о 21 год. 03 хв. в зону митного контролю на ділянку Виїзд з України м/п Ужгород Закарпатської митниці ДФС, заїхав легковий автомобіль марки OPEL, моделі Astra реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 , VIN- кoд: НОМЕР_2 , , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Згідно інформації центральної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України, встановлено, що ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України 23.11.2018 року через митний пост Малий Березний Закарпатської митниці ДФС легковий автомобіль марки OPEL, моделі Astra реєстраційний номерний знак Словаччини НОМЕР_1 . VIN- кoд: НОМЕР_2 . в митному режимі транзит. Станом на 22.02.2019 року вивезений транспортний засіб, у інший митний режим, згідно законодавства, не поміщений. Таким чином громадянин ОСОБА_1 перевищив більше ніж на десять діб встановлений ч. 1 ст. 95 МК України строк доставки товару- транспортного засобу. Також в постанові зазначено, що ОСОБА_1 звертався до митного органу з відповідною заявою щодо неможливості вивезення транспортного засобу у встановлений термін 26.11.2018 року.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (стаття 486 Митного кодексу України). Посадова особа, при розгляді справи про порушення митних правил у відповідності до вимог статті 489 Митного кодексу України, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною третьою ст. 470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

В свою чергу, п.1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари га/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470. частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої тім Кодексом.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Про такі обставини позивачем невідкладно було повідомлено митний орган, що підтверджується заявою від 25 листопада 2018 року.

26.11.2018 року позивач повідомив Митний орган про те, що автомобіль вийшов з ладу та перебуває на ремонті на СТО, про що надав відповідні документи. Цей факт підтверджується самий відповідачем у поданому на позовну заяву відзиві.

На підтвердження проведення ремонтних робіт позивачем було надано митному органу Довідку від 22.02.2019 року, видану ФОП ОСОБА_2 . Згідно цієї Довідки, автомобіль перебував на ремонті з 26.11.2018 року до 22.02.2019 року.

Після закінчення ремонту, а саме 22.02.2019 року автомобіль невідкладно було доставлено у митний пункт пропуску через державний кордон України.

Враховуючи належне повідомлення митного органу у встановлений термін, наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про протиправність спірної постанови та наявність правових підстав для її скасування.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року№615 "Про затвердження Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів" щодо документів, які підтверджують надання послуг, колегія суддів зазначає, що документами, що підтверджують надання послуг є, зокрема, документ, що підтверджує оплату. До митного органу позивачем було надано розрахункову квитанцію, яка підтверджує оплату наданих послуг. Вищевказана норма не передбачає подання всього переліку документів.

Пункт 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму зазначає, керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Колегія суддів зазначає, що митним органом не було здійснено дій, що прямо передбачені Порядком, а саме не проведено огляд та не складено відповідний акт.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі №357/2754/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції грунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість Судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі: рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - ЗО). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обгрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обгрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229. 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321. 322. 325.328. 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2019 року у справі № 298/548/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26.09.2019 року