Справа № 824/943/19-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/943/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. 14.08.2019 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (далі - відповідач або ГУ ДПС у Чернівецькій області), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-76852-50 від 16.07.2019 року.

1.2. Ухвалою суду від 15.08.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2.1. 16.07.2019 року посадовими особами ГУ ДФС у Чернівецькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-76852-50, якою позивачу нараховано недоїмку по єдиному соціальному внеску у розмірі 21030,90 грн.

2.2. Зазначена вимога сформована відповідачем на підставі того, що позивач з 16.11.1999 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому з цього часу, на переконання відповідача, позивач зобов`язаний сплачувати єдиний соціальний внесок, незалежно від отриманого доходу.

2.3. З даною вимогою відповідача позивач не згідний повністю та вважає, що вона підлягає скасуванню.

ІІІ АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

3.1. На думку позивача вимога про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску в сумі № Ф-76852-50 від 16.07.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного. Зокрема, вказує, що до переліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не відносяться фізичні особи-підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, а тому, у фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування та не отримує дохід (не здійснює підприємницьку діяльність), не виникає обов`язку сплачувати внесок у мінімальному розмірі. Вказує, що з 2012 року він підприємницькою діяльністю не займався та жодних доходів не отримував, у зв`язку із тим, що був працевлаштований. Так, станом на 30.04.2019 року - дату нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску, він підприємницькою діяльність не займався, оскільки з 22.07.1996 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Вижницький ринок», яке сплачує єдиний внесок з його заробітної плати.

3.2. При цьому, вказує, що не подавав жодної звітності до органу доходів і зборів, відповідач чи інший державний орган не проводив стосовно нього перевірку і не складав за її наслідками акт перевірки, не витребовувалися та не надавалися до відповідача бухгалтерські та інші документи. Одні лише відомості з інформаційної системи органу доходів і зборів, на переконання позивача, не підтверджують суми виплат (доходу).

3.3. Разом з цим, позивач зазначає, що відповідач сформував оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) 16.07.2019 року, тобто з порушенням строку, встановленого п.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

3.4. Окрім цього, стверджує, що 05.08.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ним підприємницької діяльності.

Аргументи відповідача

3.5. Відповідач 04.09.2019 року надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII внесено зміни до Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо нарахування та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, зокрема у пункті 2 частини 2 статті 7 у першому реченні абзацу другого слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний». Дані зміни набрали чинності з 01.01.2017 року. Таким чином, законодавець перетворив право платника в обов`язок. Відповідач вважає, що позивач зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок незалежно від факту отримання доходу. При цьому, вказує, що сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

3.6. Щодо вказаного позивачем стосовно припинення ним підприємницької діяльності відповідачем зазначено, що для того щоб припинити підприємницьку діяльність необхідно було здійснити певну процедуру, зокрема подати до податкової інспекції за місцем реєстрації відповідні документи. Саме тому, починаючи з 2012 року, як зазначає платник, не відбулося припинення підприємницької діяльності.

3.7. Стосовно відомостей з інформаційної системи органу доходів і зборів відповідач зазначив, що згідно Податкового кодексу України способом здійснення податкового контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (п.п.6.1.2 п.62.1 ст. 62 ПКУ). Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.3 ст. 74 ПКУ). Саме тому, з метою зберігання, опрацювання отриманої інформації в ході діяльності податкових органів 01.01.2013 року на підставі наказу Державної податкової Служби України «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий Блок» від 24.12.2012 року №1197 введено в дію ІС «Податковий блок».

3.8. Відтак, ГУ ДФС. у Чернівецькій області було сформовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 16.07.2019 року за №Ф-76852-50 щодо сплати боргу у 21030,90 грн. відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Дану податкову вимогу було направлено ОСОБА_1 , із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

IV. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4.1. 04.09.2019 року від представника відповідача надійшло до суду клопотання про заміну сторони по справі - Головне управління ДФС у Чернівецькій області на її правонаступника - Головне управління ДПС у Чернівецькій області, яке ухвалою суду від 23.09.2019 року судом було задоволено.

V. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

5.1. Так, згідно наданих податковим органом ідентифікаційних даних ОСОБА_2 , останній зареєстрований як фізична особа-підприємець 16.11.1999 року. 05.08.2019 року позивач за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить відмітка у зазначених ідентифікаційних даних ОСОБА_2 , однак не був знятий з обліку контролюючого органу (а.с. 32).

Отже в період з 16.11.1999 року по 05.08.2019 року позивач мав статус фізичної особи-підприємця.

5.2. Згідно довідки з місця роботи, позивач з 22.07.1996 року працевлаштований у ТОВ "Вижницький ринок". При цьому, у вказаній довідці зазначено, що сплата єдиного соціального внеску та інших платежів здійснюється роботодавцем, тобто ТОВ «Вижницький ринок» (а.с. 20).

5.5. Відповідно до інтегрованої картки з єдиного соціального внеску за позивачем станом на 30.04.2018 року рахується заборгованість у розмірі 21030,90 грн., яка виникла за період з 09.02.2018 року по 30.04.2019 року (а.с. 33-34).

5.6. 16.07.2019 року ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-76852-50, якою від позивача вимагається сплатити борг у розмірі 21030,90 грн. (а.с. 35). Вказану вимогу вручену позивачу особисто, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та даними Укрпошти по відстеженню поштового відправлення № 092 (а.с. 17-19, 35).

ПОЗИЦІЯ СУДУ

6.1. Предметом цього позову є вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-76852-50 від 16.07.2019 року, а тому суд має надати оцінку на предмет її правомірності та безпосередньо наявності підстав для її формування.

6.2. Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

6.3. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI під єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування розуміють консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.4. Під застрахованою особою розуміють фізичну особу, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (пункт 3 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

6.5. Отже, з викладеного слідує, що єдиний соціальний внесок є обов`язковим платежем, метою якого є забезпечення захисту прав застрахованих осіб, які такий внесок сплачували самостійно або за них такі внески сплачувались іншими особами.

6.6. Згідно частини 1 статті 12 Закону № 2464-VI завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

6.7. Пунктом 3 частини 2 статті 12 Закону України №2464-VI передбачено, що Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

6.8. Статтею 4 Закону №2464-VI визначено перелік платників єдиного соціального внеску, серед яких фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини 1).

6.9. У частині 4 статті 4 Закону №2464-VI визначено перелік осіб, які звільняються від сплати за себе єдиного внеску, зокрема такими є особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

6.10. Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, наведених у частині 4 статті 4 Закону №2464-VI, а також те, що він в період з 16.11.1999 року по 05.08.2019 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, слідує, що він у вказаний період був платником єдиного соціального внеску.

6.11. Частиною 2 статті 6 Закону №2464-VI визначені обов`язки платника єдиного внеску, серед яких обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1), подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4).

6.12. Згідно частини 3 цієї ж статті Закону №2464-VI обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 16 частини першої статті 4 цього Закону. Тобто ці обов`язки поширювалися і на позивача.

6.13. При цьому, суд звертає увагу, що згідно частини 4 статті 6 Закону №2464-VI у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

6.14. З викладеного слідує, що навіть після припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа зобов`язана сплатити нараховані їй або нею єдиний соціальний внесок.

При цьому, судом встановлено, що 05.08.2019 року позивач за власним рішенням припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить відмітка у зазначених ідентифікаційних даних ОСОБА_2 , однак не був знятий з обліку контролюючого органу (а.с. 32).

6.15. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464 (в редакції зі змінами внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5- 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

6.16. Отже, фізична особа-підприємець, якою був позивач, у разі не отримання доходу у звітному кварталі зобов`язана нарахувати та сплатити єдиний соціальний внесок, сума якого не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

6.17. Під мінімальним страховим внеском Закон №2464-VI розуміє суму єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1), тоді як під максимальною величиною бази нарахування єдиного внеску розуміється максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок (пункт 4 частина 1 статті 1 Закону №2464-VI).

6.18. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

6.19. Із врахування зазначеного, мінімальний страховий внесок у 2017 році (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017 року - 3200,00 грн.) складав 3200 грн. х22%=704,00 грн./міс.; мінімальний страховий внесок у 2018 році (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 року - 3723,00 грн.) складав 3723 грн.х22%=819,06 грн./міс.; мінімальний страховий внесок у 2019 році (розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2019 року - 4173,00 грн.) складав 4173 грн.х22%=918,06 грн./міс.;

6.20. Таким чином, у позивача з 01.01.2017 року виник обов`язок сплачувати єдиний внесок у сумі не меншій, ніж 704,00 грн./місяць протягом 2017 року; у сумі не меншій ніж 819,06 грн./місяць протягом 2018 року та у сумі не меншій ніж 918,06 грн./місяць протягом 2019 року, в тому числі і при відсутності будь-яких доходів (прибутків) у вказаний період.

6.21. Із врахуванням наведених вище цифрових показників, позивач мав сплатити за 2017-2019 роки (з 01.01.2017 року по 30.04.2019 року) єдиний соціальний внесок на загальну суму 21030,90 грн. (704х12+819,06х12+918,06х3).

6.22. Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

6.23. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом є недоїмкою (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI).

6.24. Згідно частини 3 статті 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

6.25. Окрім цього, суд звертає увагу, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII внесено зміни до Закону №2464, зокрема у пункті 1 частини 1 статті 7 у першому реченні абзацу другого слова "має право самостійно" замінено словом "зобов`язаний". Ці зміни набрали чинності з 01.01.2017 року.

6.26. Фактично цим Законом законодавець право платника єдиного соціального внеску щодо його сплати у разі відсутності доходу за квартальний період, перетворив в обов`язок.

6.27. Встановлення обов`язку щодо сплати єдиного соціального внеску у разі відсутності доходу за квартальний період здійснено законом України, що відповідає положенням статті 92 Конституції України.

6.28. Зміни до Закону №2464, які внесенні Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII не були предметом перевірки Конституційним Судом України, а отже вони є чинними та відповідають Конституції України, а тому є обов`язковими до виконання.

6.29. По своїй правовій природі механізм сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів має бути зрозумілим, передбачуваним, однак він не є сталим. Законодавець виходячи із фінансово-економічних показників діяльності держави може цей механізм змінювати, у тому числі шляхом збільшення ставок, введення нових видів платежів. При цьому обов`язковою умовою є прогнозованість таких дій.

6.30. Також, суд вважає за необхідним позивачу роз`яснити, що він будучи фізичною особою-підприємцем наділений був не тільки правами пов`язаними із здійснення підприємницької діяльності, а й обов`язками, у тому числі щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

6.31. Зокрема відповідно до частини 1 статті 42 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

6.32. Отже з викладеного слідує, що позивач мав усвідомлювати ймовірні ризики від здійснення господарської діяльності, а також в силу положень Закону №2464-VI зобов`язаний був сплачувати єдиний соціальний внесок.

6.33. Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказ Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

6.34. Поряд з цим, відповідно частини 4 статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, а згідно частини 1 цієї статті Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

6.35. При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що згідно із частиною 16 статті 25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

6.36. Отже, із врахуванням того, що в інформаційній системі ГУ ДПС у Чернівецькій області міститься інформація про недоїмку позивача щодо сплати єдиного соціального внеску, а також те, що позивач у поданій позовній заяві підтверджує факт несплати ним протягом 2017-2019 років єдиного соціального внеску, відповідач на підставі статті 25 Закону №2464-VI мав всі законні підстави сформувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ф-76852-50 від 16.07.2019 року.

6.37. За таких обставин суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений Конституцією України та Законом №2464-VI. При цьому права позивача не порушувались, а фактична наявність боргу з єдиного соціального внеску у розмірі 21030,90 грн. підтверджується матеріалами справи.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

7.1. Аналізуючи матеріали адміністративної справи у своїй сукупності, суд вважає, що відповідач при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-76852-50 від 16.07.2019 року, якою від позивача вимагається сплатити борг у розмірі 21030,90 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, що відповідає положенням частини 2 статті 19 Конституції України та критеріям законності рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

7.2. Чинне законодавство України не містить положень, які б звільняли позивача від сплати єдиного соціального внеску, будь-яких доказів сплати ним єдиного соціального внеску він суду не надав.

7.3. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

7.4. Відповідачем доведено суду правомірність прийняття оскаржуваного позивачем рішення, натомість останнім не доведено суду його протиправність, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

8.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат.

8.2. При поданні до суду цього позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 22 від 12.08.2019 року (а.с. 3), однак враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд не компенсує йому та не стягує на його користь ці витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовити у повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, 6).

Суддя О.В. Анісімов