Справа № 488/5367/18
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 488/5367/18
Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області, в якій просила визнати неправомірними дії та рішення відповідача:

про несвоєчасний розгляд виконавчих документів ОСОБА_1 ;

неповідомлення стягувача про прийняте рішення;

включення до третьої черги виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 14.03.2018 року по виконавчому листу №488/1000/17 від 23.07.2018 року;

відмові позачергового виконання даного рішення.

Зобов`язати відповідача внести в першу чергу та провести позачергове виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року по виконавчому листу №488/1000/17 про стягнення на користь ОСОБА_1 25 272,75 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди (пенсійних виплат) завданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 01 липня 2012 року по 16.05.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила про протиправність дій відповідача, що характеризуються умисним затягуванням виконання судового рішення та необхідність визнання даних дій протиправними в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства України. Перерахування коштів відбувається із затримкою не через протиправні дії або бездіяльність управління ДКС, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих листів, а також обмеженими бюджетними призначеннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями передбаченими у Законах України «Про Державний бюджет України». Крім того, позивачем в заяві на виконання рішення суду не зазначено про надання йому відомостей щодо прийняття документів до розгляду. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено повідомлення стягувачів про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів. Вимога щодо внесення рішення суду до першої черги виконання також не підлягає задоволенню, оскільки по першій черзі здійснюється погашення пенсійних виплат, а не майнової шкоди, як в даному випадку. Крім того, позапланово виконати рішення суду не є можливим, оскільки виконання судових рішень забезпечується шляхом проведення платежів в порядку черговості надходження документів до Казначейства. Законодавством не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконання виконавчих документів.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії та рішення ГУ ДКС України в Миколаївській області щодо включення в третю чергу виконання рішення Миколаївського апеляційного суду від 14.03.2018 року за виконавчим листом №488/1000/17 від 23.07.2018 року і відмові позачергового виконання даного рішення. Зобов`язано ГУ ДКС України в Миколаївській області внести в першу чергу і здійснити позачергове виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 14.03.2018 року за виконавчим листом №488/1000/17 про стягнення на користь позивача 25 272,75 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (пенсійних виплат) спричиненої внаслідок неповної сплати пенсії за період з 01.07.2012 року по 16.05.2016 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зокрема, апелянт обґрунтовує свою позицію доводами, які містилися у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначає, що позивачем порушено приписи законодавства України щодо подання документів до суду державною мовою, оскільки позовну заяву викладено російською мовою.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017 року по цивільній справі № 488/1000/17 ухвалено стягнути з Інгулецького об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої шкоди грошову суму в розмірі 24 733,26 грн (а.с. 6-7).

Постановою Апеляційного суду м. Миколаєва від 14.03.2018 року вищезазначене рішення скасовано та прийнято постанову про часткове задоволення позовних вимог в цій частині. Визначено стягнути з Інгульського об`єднаного управління ПФУ м. Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_1 25 272,75 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок неповної виплати пенсії за період з 01.07.2012 року по 16.05.2016 року (а.с. 11-15).

27 березня 2018 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист по справі № 488/1000/17 (а.с. 17).

21 травня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГТУЮ в Миколаївській області Носовою О.Г. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у відповідності до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами ДВС, приватним виконавцем. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

12 червня 2018 року позивач з заявою про відкриття виконавчого провадження для стягнення боргу ПФУ в розмірі 25 272,75 грн. звернулася до ГУ ДКС України в Миколаївській області (а.с. 44).

Листом від 23.10.2018 року вих. №14-13/5958 відповідач повідомив позивача, що документи подані до управління ДКС 12.06.2018 року опрацьовані та включені в чергу за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Зазначено, що згідно з даними «Є-Казна» - Модуль «Реєстр судових рішень», станом на 22.10.2018 року загальна сума стягнень за виконавчими документами, що підлягають виконанню ДКС України за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» в порядку черговості до настання черги ОСОБА_1 складає 3 648 млн. грн. Крім того, повідомлено, що управлінням ДКС прийнято до виконання виконавчий лист виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва 27.03.2018 року №488/1000/17 по третій черзі 12.06.2018 року (а.с. 21).

25 жовтня 2018 року позивач звернулася до управління ДКС з проханням внести виконавчий лист №488/1000/17 від 27.03.2018 року для виконання рішення суду від 14.03.2018 року в першу чергу (а.с. 23).

Листом від 09.11.2018 року вих. №14-13/6356 управління ДКС повідомило, що в даному випадку вбачається відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок неповної виплати пенсії, а отже відсутні підстави виконання вищезазначеного рішення суду по першій черзі (а.с. 24).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності позовних вимог, оскільки вбачається необґрунтованість посилання відповідача на відсутність підстав для першочергового виконання рішення суду щодо виплати позивачу недоплати пенсії. Посилання щодо вказівки судом на стягнення суми виплати в рахунок відшкодування шкоди не скасовує встановленої законом черги виконання, оскільки з текстів рішень судів у справі №488/1000/17 вбачається підставою стягнення коштів з Пенсійного фонду недоплата пенсії, а не відшкодування шкоди. Словосполучення «відшкодування шкоди» є зазначеним у вказаному контексті, тобто йдеться про доплату неодержаної пенсії. Дане тлумачення рішення суду є очевидним та таким, що не потребує додаткових роз`яснень.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спірних правовідносин у цій справі є протиправність дій управління ДКС щодо внесення позивача до третьої черги погашення заборгованості за рішеннями суду та відмови щодо позачергового виконання даного рішення.

ОСОБА_1 при зверненні до суду обґрунтовувала свої доводи посилаючись на порядок виконання рішень передбачений ст. 383 КАС України та в прохальній частині позову просила його розглянути відповідно до вищезазначеного порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Судова колегія зазначає, що заявлені позивачем порушення суспільних правовідносин, що є предметом розгляду даної справи, є підставою звернення до суду з позовною заявою, а не в порядку ст. 383 КАС України, оскільки вбачається, що управління ДКС взагалі не було відповідачем по справі, в рамках якої видано виконавчий лист №488/1000/17 від 27.03.2018 року.

Судом першої інстанції при відкритті провадження та винесенні рішення по справі в порядку загального позовного провадження жодним чином не надано оцінку вищенаведеним посиланням позивача на ст. 383 КАС України.

Крім того, судом першої інстанції при розгляді даної справи в рамках позовного провадження допущено порушення вимог щодо предметної підсудності даної справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно п.3 ч.1 ст.4 КАС України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Статтею 20 КАС України встановлено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:

оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;

уточнення списку виборців;

оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;

оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:

примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;

примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;

затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;

затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Згідно ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених ч. 1 цієї статті.

Проаналізувавши матеріали справи та враховуючи суб`єктний склад та зміст оскаржуваних правовідносин, судова колегія вбачає порушення судом першої інстанції вимог щодо предметної юрисдикції адміністративних судів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Відтак, не розглядаючи вимог по суті спору, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково вимоги апеляційної скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області в частині скасування рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року та адміністративну справу направити до Миколаївського окружного адміністративного суду за встановленою законом підсудністю.

Скасовуючи рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року, судова колегія звертає увагу суду першої інстанції на те, що відповідно до частини 1 статті 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 15 КАС України судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до положень статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (ч. 5 ст. 10 Конституції України).

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі 9901/32/19.

Звертаючись до суду з позовною заявою викладеною російською мовою ОСОБА_1 порушила вищезазначені вимоги, наслідком чого мало бути не відкриття провадження у справі, а залишення позовної заяви без руху для усунення вищезазначеного недоліку.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 318,321,322,325,328,329 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області - задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2019 року - скасувати.

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправними дій направити до Миколаївського окружного адміністративного суду за встановленою законом підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко