Справа № 805/1974/18-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року справа № 805/1974/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представників позивача Верещаги Т.В. та Дмитрашко О.О., представника відповідача Єременка В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 805/1974/18-а (суддя в 1 інстанції Христофоров А.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» до Офісу великих платників податків державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Інжиніринг» (далі - позивач) до Офісу великих платників податків державної фіскальної служби (далі - відповідач) в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми Р від 04.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі податкових зобов`язань 9227529 гривень та штрафних санкцій в розмірі 4 613 764,50 грн. (т. 1 арк.справи 4-7)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі № 805/1974/18-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 04.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі податкових зобов`язань 9227529 грн та штрафних санкцій в розмірі 4613764,50 грн. (т.2 арк.справи 2-5)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (т.2 арк.справи 39-41)

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представники позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення та рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Метінвест Інжинирінг () пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації 06.07.2011 №0052747 та в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

Відповідач - Офіс великих платників податків ДФС () є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів та у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

Судовою колегією встановлено, що Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ Метінвест Інжинирінг з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість внаслідок вибуття товарів, виробничих запасів та інших оборотних активів за період з січень-червень 2017 року, за результатами якої складений акт № 105/28-10-47-11/37732376 від 07.11.2017 року.

Під час перевірки податковим органом встановлені факти порушення ТОВ Метінвест Інжинирінг вимог чинного законодавства, а саме:

- п. 198.5 ст. 198, ст.198, п. 200.1 п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України ,в результаті чого занижено суму податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, у розмірі 9677855 грн.

Як зазначено в акті перевірки, ТОВ Метінвест Інжинирінг в порушення п.198.5 ст. 198 Податкового кодексу України занижено податкові зобов`язання з ПДВ на дату фактичного визнання в межах балансу товарів на суму 48389274,95 грн, як таких, що не підлягають використанню у виробництві та господарській діяльності підприємства. Сума ПДВ, не нарахована підприємством у момент знецінення товарів у березні 2017 року складає 9677855 грн.

Позивач не погодившись з актом перевірки надав до податкового органу заперечення №01/9149-11.20 від 16.11.17 року.

01.12.2017 року №62600/10/28-10-47-10 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби надано відповідь на заперечення, відповідно до якої викладено висновки акту в наступні редакції: перевіркою встановлено порушення п. 198.5 ст. 198, ст.198, п. 200.1 п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податку, що підлягає сплаті до Державного бюджету України, у розмірі 9227529 грн за період березень 2017 року.

На підставі акту перевірки Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби прийняв податкове повідомлення-рішення 04.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі податкових зобов`язань 9227529 грн та штрафних санкцій в розмірі 4613764,50 грн.

Позивачем використано право на позасудове врегулювання спору шляхом подання скарги від 18.12.2017 року № 01/10127-11.20 до ДФС України, однак рішення ДФС України про результати розгляду скарги позивачем не отримано.

Як вбачається з матеріалів справи згідно укладеного між ТОВ Метінвест Холдінг та ТОВ ГИПРОМЕЗ (правонаступником всіх прав і обов`язків якого є ТОВ Метінвест Інжиніринг Договору генпідряду № МЩ-11.20-13-0268 від 15.04.2013 року ПрАТ ЄМЗ доручило ТОВ Метінвест Холдінг діяти за власний рахунок і в інтересах ПрАТ ЄМЗ, а ТОВ Метінвест Холдінг, зобов`язалось здійснити комплекс фактичних та юридичних дій по організації, управлінню і контролю за проектуванням та виконанням будівельно-монтажних робіт, їх прийманням, здійсненню технічного нагляду, а також введенням в експлуатацію комплексу установки вдування пило-вугільного палива в ДП-1,3,5, ПрАТ ЄМЗ.

ТОВ Метінвест Холдінг в свою чергу доручило, а ТОВ Метінвест Інжиніринг зобов`язалось власними або залученими силами виконати роботи по комплектуванню обладнанням та матеріалами об`єктів та інженерних мереж, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи комплексу установки вдування пило-вугільного палива в ДП-1, 3,5, розташованого на території ПрАТ ЄМЗ за адресою: Донецька область, м.Єнакієве, пр. Металургів, буд. 9, у відповідності з проектно-кошторисною документацією стадії Р, а ТОВ Метінвест Холдінг зобов`язано прийняти виконані роботи та послуги та оплатити їх вартість.

16.03.2017 року на адресу ТОВ Метінвест Інжиніринг від Приватного акціонерного товариства Єнакіївський металургійний завод (ПрАТ ЄМЗ), надійшло Повідомлення про припинення зобов`язання неможливістю його виконання № 73/5-50/416 від 16.03.2017 року відносно укладених договорів між ТОВ Метінвест Інжиніринг та ПрАТ ЄМЗ, а також договорів між ТОВ Метінвест Інжиніринг та ТОВ Метінвест Холдінг, предметом яких є виконання робіт по об`єктам, що розташовані на території ПрАТ ЄМЗ.

Повідомлення про припинення зобов`язання неможливістю його виконання обґрунтовано забороною/неможливістю переміщення товарів (вантажів) в район або з району проведення антитерористичної операції, блокування роботи ПрАТ ЄМЗ так званою самопроголошеною Донецькою Народною Республікою.

У зв`язку з цим ТОВ Метінвест Інжиніринг втратило первісно очікувану вигоду від використання запасів, які призначались для виконання робіт по об`єктам, розташованим на території ПрАТ ЄМЗ та у березні 2017 року було нараховано резерви знецінення запасів, у розмірі 48389274,95 грн.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, активи ТОВ Метінвест Інжинирінг обліковувались в бухгалтерському обліку товариства за вартістю придбання на суму 48389274,95 грн.

Станом на 15.05.2018 року спірні активи обліковуються на балансі ТОВ Метінвест Інжинирінг у складі активу на рахунках бухгалтерського обліку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України, контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби, є органи державної податкової служби.

Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Таким чином, на позивача у справі покладений обов`язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків та сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Судова колегія вважає неправомірним висновок податкового органу щодо обов`язку позивача нарахувати та сплатити суму ПДВ на вартість знецінених запасів на підставі п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, виходячи з наступного.

Так, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно п. 187.1. ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на платника податку продавця товарів/послуг покладений обов`язок при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З аналізу вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів (робіт, послуг) та у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися у власній господарській діяльності або в операціях, що не є власною господарською діяльністю платника податку.

Значення понять, які вживаються для цілей оподаткування, визначені у статті 14 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пп. 14.1.191. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Підпунктом 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 визначено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем, у спірних правовідносинах відсутній факт постачання товарів (послуг) або свідомого призначення використання таких активів у власній господарській діяльності або в операціях, що не є власною господарською діяльністю платника податку, а тому зазначені операції не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Відповідно до п. 189.9 статті 189 Податкового кодексу України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.

Повідомлення про припинення зобов`язань ПрАТ ЄМЗ обґрунтовано забороною/неможливістю переміщення товарів (вантажів) в район або з району проведення антитерористичної операції, блокування роботи ПрАТ ЄМЗ так званою самопроголошеною Донецькою Народною Республікою та було втрачено фактичний контроль над виробничими потужностями підприємства, що потягло за собою, знецінення вартості сировини та матеріалів та зниження вартості матеріалів, що передані в переробку.

Так, резерв знецінення незавершеного будівництва складається з витрат на виконання, незакінчених робіт (послуг), щодо яких ТОВ Метінвест Інжиніринг ще не визнано доходу у зв`язку з тим, що замовниками даних робіт (послуг) є ПрАТ ЄМЗ та ТОВ Метінвест Холдинг, а предметом договорів є виконання робіт по об`єктам будівництва, розташованим на території ПрАТ ЄМЗ, що розташована за адресою: Донецька область, м. Єнакієве, пр.Металургів, буд.9.

Тому, колегія суддів враховує, що внаслідок втрати контролю та доступу до всього майна та документів позивача у зв`язку з його захопленням незаконними збройними формуваннями, ТОВ Метінвест Інжинирінг не має можливості провести інвентаризацію майна, а отже, неможливо стверджувати, що знецінення запасів (сировина та матеріали) почали використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що є необґрунтованими доводи апеляційної скарги з посиланням на висновок науково-правової експертизи від 25.07.2018 року №126/159-е, оскільки даний висновок не був предметом дослідження судом першої інстанції та відповідно до вимог ст..73,74,75,79 та ч.4 ст.308 КАС України не є належним та допустимим доказом в межах апеляційного перегляду рішення суду п6ршої інстанції.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 805/1974/18-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 805/1974/18-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць