Справа № 420/3442/19
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/3442/19

Категорія: 109020100

Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року про повернення адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради у особі міського голови Труханова Геннадія Леонідовича про визнання протиправним та скасування пункт 72 додатку 1 до рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, просить визнати протиправним та скасувати пункт 72 додатку 1 до рішення від 07.12.2016 року № 1371-VII.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що у березні 2015 року ОСОБА_1 зверталася до Одеської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням міської ради їй було відмовлено, що стало підставою для його судового оскарження. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року справа № 521/18225/15-а Одеську міську раду зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.03.2015 року (вх.№36-Р-1372) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання судового рішення відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі виконавчого листа № 521/18225/15-а було відкрито виконавче провадження ВП № 52980702. Ознайомившись з яким 28.12.2016 року ОСОБА_1 дізналася, що Одеська міська рада подала клопотання про закінчення виконавчого провадження з підстав виконання рішення суду. А саме, на пленарному засіданні, що відбулося 07.12.2016 року, Одеська міська рада прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. До клопотання було додано копію додатку 1 пункт 72 до рішення. 16.04.2019 року, на заяву від 12.04.2019 року вхід. № 36-Р-2703, ОСОБА_1 отримала витяг до рішення - додаток 1 пункт 72 в частині надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 , та звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та надання належним чином посвідчених копій рішень судів у справах № 815/2378/18 та № 521/18225/15-а.

На виконання зазначеної ухвали позивач подала заяву в якій зазначила свою незгоду з судовим рішенням та просила відкрити провадження у справі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року адміністративний позов, на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, повернуто позивачу.

Судове рішення мотивовано тим, що адміністративний позов подано після закінчення шестимісячного строку на звернення до суду, і позивач не надала заяву про поновлення процесуального строку на звернення до суду із даним позовом, а її доводи щодо дотримання процесуальних строків є такими, що спростовуються наведеними в адміністративному позові обставинами.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року та постановити нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду з рекомендацією здійснення керівником апарату суду службової перевірки щодо порушення - невірно визначеної категорії справи, з метою повторного автоматизованого розподілу між суддями справи № 420/3442/19 на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду за результатами матеріалів службової перевірки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що строки звернення до адміністративного суду позивачем не були пропущені, оскільки про порушення своїх прав, свобод та інтересів вона дізналася 16.04.2019 року, із листа № Р-63/3-мр на її звернення від 12.04.2019 року, в додатках до якого була надана копія витягу до рішення - додаток 1 пункт 72.

Апелянт зауважує на те, що належним чином засвідченої копії самого рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 року № 1371-VII їй надано не було та в Одеській міській раді з оригіналом зазначеного рішення вона не ознайомлювалась.

Також апелянт вважає вимоги судді про надання належним чином посвідченої копії рішення у справі № 815/2378/18 є безпідставними, так як рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року не має юридичної сили. А рішення у справі № 521/18225/15-а не є прямим доказом предмету даного спору, і лише вона вирішує надавати його чи ні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовано статтею 123 КАС України.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.1 ст.123 КАС України).

Частиною другої статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, наслідком пропущення строку звернення до суду є залишення позовної заяви без руху і за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства з метою своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов. Момент обрахування строку на звернення до суду пов`язаний з моментом, коли особа повинна була дізнатись про порушення свого права або законного інтересу.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. В свою чергу, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 28 грудня 2016 року позивач дізналася про існування рішення Одеської міської ради від 07.12.2016 року № 1371-VII, при ознайомленні з матеріали виконавчого провадження ВП №52980702, в якому знаходилася копія, оскарженого нею у даній справі, додатку 1 пункт 72 до цього рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме 28.12.2016 року позивач дізналася про порушення своїх прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк звернення до суду слід відраховувати з дати отримання відповіді з копією додатку 1 пункт 72 до рішення на звернення позивача від 12.04.2019 року до міської ради є помилковим, оскільки із зазначеною копією вона ознайомилася у грудні 2016 року.

Крім того, така аргументація позивача свідчить про байдужість до своїх прав та небажання з грудня 2016 року до квітня 2019 року отримати в міської раді копію прийнятого рішення та оскарженого додатку до нього.

З урахуванням викладеного, звернення позивача до суду лише у червні 2019 року свідчить про недотримання вимог процесуального законодавства щодо строку звернення до адміністративного суду для захисту свого порушеного права або законного інтересу.

При цьому, позивачем не зазначено наявність обставин, які створили об`єктивні перешкоди для звернення до суду і подолання яких для неї було неможливим або ускладненим.

Також, позивачем не виконано вимогу суду та не надано клопотання про поновлення такого строку, що згідно з приписами частини другої статті 123 КАС України є підставою для повернення позовної заяви.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне по суті процесуальне рішення, тому підстави для скасування ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року відсутні.

Вимог апеляційної скарги про надання рекомендації керівнику апарату суду є безпідставними, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні таки повноваження.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року про повернення адміністративного позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 25 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова