Справа № 174/726/19
Суддя: Борцова А. А.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Борцової А.А.,

за участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

29.08.2019 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого позивач прохає: визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 146474 від 19.08.2019 року, винесену інспектором СРПП Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., провадження по справі закрити та визнати незаконними дії інспектора СРПП Верхньодніпровського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо складання оскаржуємої постанови, мотивуючи тим, що 19.08.2019 року він, керуючи колісним трактором ЮМЗ-6 КЛ номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку біля центрального входу в міський парк м.Вільногірськ для потреб виконання службових обов`язків тракториста Комунального підприємства «Управляюча компанія «Жилкомсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з причин навантаження прибраного сміття з території міського парку в причеп, що був приєднаний до вищевказаного транспортного засобу. Саме в цей момент до нього підійшов інспектор поліції, після цього, незрозуміло відрекомендувавшись, звинуватив його у здійсненні зупинки ближче ніж десять метрів до пішохідного переходу та попросив передати документи. Взявши документи, інспектор склав постанову, надав її для підпису та вручив другий екземпляр. Даною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за невиконання вимог підпункту г пункту 15.9 ПДР, згідно якого зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі. Для пояснень в письмовому вигляді йому не було надано можливості. Отримана постанова містить нерозбірливі записи інспектора поліції, через що не має можливості повідомити більше ідентифікуючих даних щодо працівника поліції. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, та як працівник поліції не мав права притягати водія до адмінвідповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, розгляд справи на місці, без підготовки та без надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його права, передбачені статтею 268 КУпАП. При накладенні штрафу не враховано дані про його особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення. За таких обставин його процесуальні права при такому «розгляді» справи грубо порушено. Жодних доказів того, що саме він порушив правила дорожнього руху, інспектор поліції не надав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю, позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Відповідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Так, в судовому засіданні встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що інспектор СРПП Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який є суб`єктом владних повноважень, діючи у межах своєї компетенції, виніс постанову серії ДПО18 № 146474 від 19.08.2019 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 255,00 грн. за те, що він, керуючи колісним трактором ЮМЗ-6 КЛ номерний знак НОМЕР_1 , 19.08.2019 року, о 13.30 год., в м.Вільногірську по вул.Центральна, 49, здійснив зупинку ближче чим 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 г ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та наклав на позивача штраф у розмірі 255 гривень (а.с.3).

Відповідно до ч.2 ст.19, ст.55, ч.3 ст.62 та ст.129 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Приписами Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п. 15.9 «г» ПДР України.

Суд враховує, що приписами ч.2 ст.77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність прийнятого ним рішення.

Разом з тим, відповідач в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, тому враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на підставі наявних у справі матеріалів.

Разом з тим, у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності будь-які посилання на докази, які б підтверджували винну поведінку позивача відсутні і не надані відповідачем під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Отже, звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні, і саме на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Разом з тим відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення вимог п.15.9 г ПДР України, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №146474 від 19.08.2019 року через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено відповідачем з порушенням вимог закону, правомірності прийнятого рішення відповідачем в суді не доведено, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення від 19.08.2019 року, винесена посадовою особою відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною і підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача слід закрити, оскільки будь-якими належними та достатніми доказами факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не підтверджено і можливості доказування цього факту вичерпані.

Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій інспектора поліції щодо його притягнення до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають, оскільки інспектор поліції, як посадова особа Національної поліції, яка має спеціальне звання, при складенні та винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у межах наданих йому повноважень.

На підставі ст.ст.19,63 Конституції України та керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 251, 258, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 242-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 146474 від 19.08.2019 року, винесену інспектором СРПП Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова