Справа № 280/3420/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 вересня 2019 року Справа № 280/3420/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.39А, офіс 25)

до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 3)

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (далі позивач) до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.04.2019 №224/566/15-3/9-П.

Ухвалою суду від 29.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні на 02.08.2019. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Позивач про дату, час та місце судового засіданні повідомлений належним чином. В обґрунтування позовних вимог зокрема зазначив, що ним було отримано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.04.2019 №224/566/15-3/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послугу розмірі 17000,00 грн. Не погодившись із постановою Товариство оскаржило її до Нацкомфінпослуг як колегіального органу в порядку розділу V Розпорядження Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 року №2319 «Про затвердження Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України». За наслідками розгляду скарги НКФП було надіслано лист від 04.06.2019 №4146/15-8, в якому Товариству повідомляється про право оскаржити постанову в суді. При цьому скарга по суті не розглядалася. Також, зазначено, що Нацкомфінпослуг не повідомило позивача про місце, дату і час розгляду справи про правопорушення, чим позбавило його прав, прямо визначених Розпорядженням №2319. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена всупереч приписам чинного законодавства, яке регламентує повноваження Нацкомфінпослуг, з грубими порушеннями порядку застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг, а також без урахування фактичних обставин, що на думку відповідача свідчать про скоєння правопорушення Товариством, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування відзиву на позовну заяву від 09.08.2019 послався на те, що необхідність подання до Нацкомфінпослуг інформації та копій документів жодним чином не порушує прав Товариства. Вказує, що для встановлення правопорушення та відкриття провадження у справі про правопорушення відповідач має отримати певну інформацію та документи на підставі вимоги, провести аналіз, дослідити на предмет відповідності законодавству і тільки після встановлення факту порушення законодавства про фінансові послуги застосовує заходи впливу. Таким чином, Нацкомфінпослуг шляхом отримання необхідних документів та інформації вивчає необхідність встановлення складу правопорушення або його відсутності. Тому твердження позивача про оформлення вимоги з перевищенням повноважень та відсутність підстав для її виконання не узгоджується з пунктом 36 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 №913. Також представник відповідача звернув увагу суду і на те, що Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яким керується відповідач, при прийняті рішення щодо позивача, не передбачено надсилання акта про неподання Товариством інформації та цим Законом не передбачено прийняття участі представника позивача у розгляді оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

У зв`язку із надходженням до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, численних звернень громадян щодо врегулювання відносин із Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ», відповідачем на підставі пункту 12 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та підпункту 41 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 № 1070, Нацкомфінпослуг була направлена позивачу вимога від 14.03.2019 №1488/15-8 про надання протягом 10 календарних днів з дня отримання цієї вимоги інформацію про укладені кредитні договори (договори позики) з фізичними особами за період з 01.07.2018 по 28.02.2019 окремо за кожним місяцем зазначеного періоду; копії внутрішніх правил надання фінансових послуг Товариства (далі - Правила) зі всіма змінами та додатками, які діяли протягом періоду зазначеного у пункті 1 даної вимоги; копії примірних договорів надання фінансових послуг Товариства (далі - Договори) зі всіма змінами та додатками відповідно до яких Товариством було укладено зі споживачами фінансових послуг кредитні договори (договори позики) за період, зазначений у пункті 1 даної вимоги; копії п`яти будь-яких договорів позики, укладених з позичальниками в період дії кожної редакції Правил та Договорів; у випадку, якщо Товариством укладались електронні договори надати інформацію щодо порядку (процедури), в якій зазначити чітку послідовність (хронологію) всіх дій щодо укладання електронних договорів, вчинених Товариством та позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з обов`язковим зазначенням часу та дати таких дій та наданням копій електронних документів (повідомлень) роздрукованих у паперовій формі, що підтверджують такі дії (далі Алгоритм). Крім того, надати підтвердження відправлення оферти споживачу та прийняття такої оферти (акцепт) споживачем у порядку встановленому частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (у випадку якщо Алгоритм змінювався протягом зазначеного у пункті 1 періоду окремо за кожним періодом дії Алгоритму).

У зв`язку із необхідністю надання великого обсягу інформації, 25.03.2019 позивачем було надіслано на адресу відповідача клопотання про продовження строків розгляду вимоги до 30 календарних днів.

Однак, 19.04.2019 відповідачем прийнято постанову № 224/566/15-3/9-П про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» штрафної санкції у розмірі 17000,00 грн. у зв`язку із вчиненням правопорушення, зазначеного у пункті 2 частини першої статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у вигляді неподання інформації.

Не погодившись з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.04.2019 року № 224/566/15-3/9-П позивач звернувся до Нацкомфінпослуг із скаргою від 03.05.2019 №265-Ю.

Листом від 04.06.2019 №4146/15-8 щодо розгляду скарг Нацкомфінпослуг повідомило позивача проте, що у разі незгоди із прийнятою постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.04.2019 року № 224/566/15-3/9-П може бути оскаржено в суді.

Не погоджуючись із постановою про застосування штрафної санкції, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд зазначає, що загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011 на виконання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно пунктів 1, 2 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг визначені статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Так, згідно з пунктами 10, 12 частини 1 статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Статтею 39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2, 3 статті 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», встановлено, що рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про застосування штрафних санкцій може бути оскаржено в суді. Штрафи, накладені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, стягуються у судовому порядку.

Відповідно частини 1 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Частиною 2 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

Згідно частини 6 статті 42 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» посадові особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, визначені у частині першій цієї статті, приймають рішення про накладення штрафу протягом 30 днів після надходження документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті. Рішення про накладення штрафу оформляється постановою, що надсилається учаснику ринків фінансових послуг.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги (далі - Положення №2319).

Відповідно до пункту 1.1 Положення №2319, це Положення розроблене відповідно до Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «;Про страхування», «;Про кредитні спілки», «;Про недержавне пенсійне забезпечення», інших законів та Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг. Це Положення визначає порядок провадження у справах про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - справи про правопорушення), механізм прийняття рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) про застосування заходів впливу та їх оскарження.

Приписами пункту 1.5 Положення №2319 визначено, що дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися, зокрема, в матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення (пункт 1.11 Положення № 2319).

Належним чином оформлені акт про правопорушення, рішення Нацкомфінпослуг або уповноваженої особи Нацкомфінпослуг про результати розгляду справи про правопорушення вважається надісланим особі, якщо їх надіслано поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис (пункт 1.12 Положення №2319).

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Положення №2319, Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Розгляд справ про правопорушення та застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, належить до повноважень Голови Нацкомфінпослуг або керівників самостійних структурних підрозділів або осіб, які їх заміщують, за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг (пункт 3.2 Положення №2319).

За приписами пунктів 4.1, 4.3 Положення №2319, провадження у справі про правопорушення є обов`язковою передумовою застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення.

Днем початку провадження у справі про правопорушення є дата складання посадовою особою Нацкомфінпослуг акта про правопорушення.

Акт про правопорушення складається та підписується в двох примірниках не пізніше 15 робочих днів з дати виявлення порушення законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.5 Положення № 2319 постанова про накладення штрафних санкцій, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», приймається уповноваженою особою Нацкомфінпослуг протягом 30 календарних днів після отримання нею акта про правопорушення та документів, які стосуються справи про правопорушення.

Пунктом 4.9. Положення № 2319 визначено, що примірник акта про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти днів з дати його складання з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до пункту 4.12 Положення №2319, уповноважена особа Нацкомфінпослуг при підготовці справи про правопорушення, за яке передбачено застосування заходу впливу, визначеного підпунктом 3 пункту 2.1 розділу II цього Положення, до розгляду повинна, серед іншого, перевірити своєчасність повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення.

Пунктом 4.13 Положення №2319 визначено, що уповноважена особа Нацкомфінпослуг вирішує питання, передбачені у пункті 4.12 цього розділу, визначає дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, про що повідомляється особа рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи про правопорушення або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис.

Керівник або уповноважений представник особи при розгляді справи про правопорушення має право: знайомитися з усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення; бути присутнім при розгляді справи про правопорушення; надавати пояснення (у тому числі письмові), заявляти клопотання по суті виявленого порушення (пункт 4.14 Положення №2319).

При цьому, згідно з пунктом 4.15. Положення №2319 відсутність керівника або уповноваженого представника особи в разі якщо про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення він був повідомлений згідно з вимогами пунктів 4.11 та 4.13 цього розділу, не може бути підставою для відкладення розгляду справи про правопорушення.

Рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 3, 6 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, набирають чинності з дня їх винесення Нацкомфінпослуг.4.24. Особа може оскаржити рішення про застосування заходу впливу у встановленому законодавством порядку.

Рішення про результати розгляду справи про правопорушення надсилається особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення за її місцезнаходженням або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі під підпис не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття. Рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходу впливу, передбаченого підпунктом 3 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, може бути оскаржене особою до Нацкомфінпослуг як колегіального органу або до суду, а рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1, 2, 4 - 9 пункту 2.1 розділу ІІ цього Положення, - до суду.

З аналізу викладених норм вбачається, що учасники ринків фінансових послуг повинні виконувати вимоги Нацкомфінпослуг та своєчасно і у повному обсязі надавати витребувані останньою інформацію та документи, інакше до них в установленому порядку можуть бути застосовані заходи впливу, зокрема штрафи.

Разом з тим, застосування штрафних санкцій повинно відбуватися з суровим дотриманням принципу офіційності та за участі представника зацікавленої особи, до якої наявні підстави для застосування штрафних санкцій.

В свою чергу, відповідачем у порушення вимог Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 20.11.2012 №2319 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424, не надсилало рекомендованим листом з повідомленням про вручення ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та не вручало особисто її керівнику чи уповноваженій особі під підпис примірника акту про неподання інформації від 17.04.2019 №566/15-3/9, а також повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства у сфері надання фінансових послуг, провадження у якій розпочато актом від 17.04.2019 №566/15-3/9.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначив, що Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яким керується відповідач при прийнятті рішення щодо позивача, не передбачено надсилання акту про неподання товариством інформації та не передбачено участі представника товариства у розгляді справи оскаржуваної постанови.

Проте, суд не приймає до уваги зазначене представником відповідача у відзиві на адміністративний позов, оскільки законодавством регламентовано чітку і послідовну процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за вказане правопорушення, обов`язковими етапами якої є надсилання їй відповідного акта про правопорушення та повідомлення про дату, час та місце розгляду її справи, а також надання права особі на подачу та розгляд її заперечень на акт перевірки.

Недотримання зазначених процесуальних вимог нівелює право особи, яка притягається до відповідальності, на захист її прав та інтересів в адміністративному (досудовому) порядку та зумовлює незаконність рішення органу контролю, прийнятого за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що аналогічна правова позиція щодо застосування норм була висловлена Верховним Судом у постановах від 28.02.2018 по справі №826/10418/16 та від 19.09.2018 по справі №815/4569/17.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 19.04.2019 №224/566/15-3/9-П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачений законодавством України, та без урахування права особи на участь в процесі прийняття цього рішення, що є безумовною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.39А, офіс 25, ) до Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 3, )- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері фінансових послуг про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг від 19.04.2019 №224/566/15-3/9-П.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.39А, офіс 25, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 10.09.2019.

Суддя О.В. Конишева