Справа № 640/8411/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8411/19 Суддя першої інстанції: Амельохін В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Кузьмишиної О.М.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представників позивача: - Манойленко К .В.,

- Грабового А. М.,

представників відповідачів: - Карпенко Н.В.,

- Дяк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України, Державної казначейської служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом Одеського національного медичного університету до Міністерства охорони здоров`я України, Виконуючого обов`язки Міністра охорони здоров`я України Супрун Уляни Надії , Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Одеський національний медичний університет звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства охорони здоров`я України, Виконуючого обов`язки Міністра охорони здоров`я України Супрун Уляни Надії , Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) та виконувача обов`язків Міністра охорони здоров`я України Супрун Уляни Надії (адреса: 01021 , м.Київ, вул. Грушевського, буд. 7, РНКОПП: невідомий) щодо незатвердження кошторисів Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України».

- зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) та виконувача обов`язків Міністра охорони здоров`я України Супрун Уляну Надію (адреса: 01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд . 7, РНКОПП: невідомий) вчинити дії, а саме: затвердити кошториси Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України»;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) та Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) щодо ненадання попередження Міністерству охорони здоров`я України (01021, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, а саме: порушення Міністерством охорони здоров`я України порядку та термінів розгляду і затвердження кошторисів Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. (Здеса, вул. Садова, 1-А) та Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код: 37567646, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) вчинити дії, а саме: надати попередження Міністерству охорони здоров`я України (01021, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код: 00012925) про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства, а саме: порушення Міністерством охорони здоров`я України порядку та термінів розгляду і затвердження кошторисів Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на 2019 рік.

17 травня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення обов`язку Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) здійснювати (проводити) витрати, видатки (в тому числі, але не обмежуючись, платежі, розрахунково-касове обслуговування, розрахунки) Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на підставі платіжних та інших розрахункових документів Одеського національного медичного університету за підписом ОСОБА_4 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та підписантом Одеського національного медичного університету, на бюджетні зобов`язання, встановлені кошторисами Одеського національного медичного університету на попередній бюджетний період: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та одночасно передбачені у проектах кошторисів Одеського національного медичного університету на наступний бюджетний період: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, поданих Одеським національним медичним університетом до МОЗ України, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2019 року заяву про забезпечення позову - задоволено:

встановлено обов`язок Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (ідентифікаційний код: 37607526, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, 1-А) здійснювати (проводити) витрати, видатки (в тому числі, але не обмежуючись, платежі, розрахунково-касове обслуговування, розрахунки) Одеського національного медичного університету (місцезнаходження: 65082, м. Одеса, пров. Валіховський, буд. 2, ідентифікаційний код: 02010801) на підставі платіжних та інших розрахункових документів Одеського національного медичного університету за підписом ОСОБА_4 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівником та підписантом Одеського національного медичного університету, на бюджетні зобов`язання, встановлені кошторисами Одеського національного медичного університету на попередній бюджетний період: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та одночасно передбачені у проектах кошторисів Одеського національного медичного університету на наступний бюджетний період: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, поданих Одеським національним медичним університетом до МОЗ України, а саме:

- за КПКВК 2301020 «Дослідження, наукові і науково-технічні розробки, виконання робіт за державними цільовими програмами і державним замовленням, підготовка та підвищення кваліфікації наукових кадрів у сфері охорони здоров`я, фінансова підтримка розвитку наукової інфраструктури та об`єктів, що становлять національне надбання»;

- за КПКВК 2301070 «Підготовка і підвищення кваліфікації медичних та фармацевтичних, наукових та науково-педагогічних кадрів вищими навчальними закладами III і IV рівнів акредитації»;

- за КПКВК 2301170 «Діагностика і лікування захворювань із впровадженням експериментальних та нових медичних технологій у закладах охорони здоров`я науково-дослідних установ та вищих навчальних медичних закладах Міністерства охорони здоров`я України».

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Міністерство охорони здоров`я України та Державна казначейська служба України подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову та відмовити у задоволенні заяви Одеського національного медичного університету про забезпечення позову.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

05 вересня 2019 року Одеським національним медичним університетом, відповідно до штампів вхідної кореспонденції суду Вх.№ 32457, 32460 подано відзиви на апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України та Державної казначейської служби України, відповідно до змісту яких позивач повністю заперечує проти задоволення вищевказаних апеляційних скарг, наголошуючи, що ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 травня 2019 року винесена у відповідності та на підставі норм чинного законодавства. Позивач відзначає, що заходи, вжиті ухвалою про забезпечення позову є тимчасовими, - до вирішення справи по суті позовних вимог, є співмірними заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, приймаючи рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо відновлення проведення платежів ОНМедУ, сьогодні вже не є лише фінансовою проблемою, а є вирішальним стосовно забезпечення належного рівня життя працівників та студентів ОНМедУ, які не повинні страждати від протиправних дій МОЗ України та органів Казначейства, більш того у спосіб, який обмежує їх конституційні права та гарантії. Така ситуація є неприпустимою та потребує негайного врегулювання, оскільки МОЗ України вчиняє протиправні дії, більш того, стверджує, що і надалі буде їх вчиняти, що підтверджується листами МОЗ України від 23.01.2019 року № 102-13/4318/1736, від 08.02.2018 року № 02.1-21/9/3430, від 08.04.2019 року № 10.2-13/5117/9413, то є очевидним, що до вирішення даної справи в суді кошториси ОНМедУ на 2019 рік не будуть затверджені, що є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.

Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (частина перша статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, позов, згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, зі змісту заяви про вжиття заходів забезпечення позову вбачається, що за змістом п. п. 1, 9, 10 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 267 (далі - Положення про МОЗ) МОЗ України є центральним органом виконавчої влади, який очолює Міністр.

Відповідно до п. 4 розділу І Статуту Одеського національного медичного університету, затвердженого Наказом МОЗ України від 18 серпня 2016 року № 863 (далі - Статут ОНМедУ), Університет утворений у формі державної установи, що знаходиться в управлінні МОЗ України та працює на засадах неприбутковості.

Фінансування ОНМедУ як державного закладу вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про вищу освіту» та п. 1 розділу VIII Статуту ОНМедУ.

Основним плановим фінансовим документом бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов`язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень є кошторис відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України (далі - БК України).

Кошторис затверджується на бюджетний період, що становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року відповідно до ч. 1 ст. 3 БК України.

Відповідно до ч. 12 ст. 23 БК України усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, кошторис ОНМедУ як державної установи затверджується на один календарний рік, який починається 1 січня та закінчується 31 грудня відповідного року, тому на кожен наступний календарний рік необхідно затверджувати новий кошторис.

Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» був прийнятий 23.11.2018 року та набрав чинності 01.01.2019 року.

Відповідно до п. 31 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 р. № 228 (далі - Порядок № 228) Мінфін надсилає Казначейству для реєстрації, обліку та виконання затверджений розпис державного бюджету.

Казначейство протягом трьох робочих днів після затвердження зазначеного розпису доводить до головних розпорядників витяги з його складових частин, які є підставою для затвердження в установленому порядку, зокрема:

кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів - усіма розпорядниками.

Як зазначає заявник, на офіційному сайті ДКСУ повідомила, що розпис Державного бюджету України на 2019 рік затверджений Міністром фінансів України О. Маркаровою 21.12.2018 року.

Пунктом 1 розділу III Статуту ОНМедУ передбачено, що МОЗ України, зокрема, затверджує кошторис доходів та видатків.

Відповідно до пункту 10 Положення про МОЗ Міністр, зокрема:

організовує внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечує їх здійснення в МОЗ та бюджетних установах, що належать до сфери його управління;

приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є МОЗ.

Отже, позивач зазначає, що Уляна Супрун , яка на час розгляду справи була виконувачем обов`язків Міністра охорони здоров`я України, контролювала виконання МОЗ України вимог бюджетного законодавства, зокрема, БК України, Порядку № 228, у тому числі, щодо затвердження кошторисів бюджетних установ, які знаходяться в управлінні МОЗ України.

Таким чином, МОЗ України в особі його керівника - виконувача обов`язків Міністра охорони здоров`я України У. Супрун головним розпорядником бюджетних коштів, який уповноважений затверджувати кошторис ОНМедУ на 2019 рік.

Як вбачається з листа МОЗ України від 23.01.2019 року № 102-13/4318/1736, а також листів ОНМедУ від 23 січня 2019 року № 01-05/29, від 28 січня 2019 року №01- 05/38, №01-05/40, №04-05/41, від 13 лютого 2019 року №01-05/80 т.в.о. ректора ОНМедУ ОСОБА_4 неодноразово направляв МОЗ України проекти кошторисів ОНМедУ на 2019 рік для затвердження.

Однак, МОЗ України незаконно та безпідставно відмовило у затвердженні кошторису ОНМедУ, посилаючись на те, що МОЗ України не уповноважувало ОСОБА_4 виконувати обов`язки ректора ОНМедУ.

Позивач звертає увагу, що той факт, що МОЗ України не уповноважило ОСОБА_4 , виконувати обов`язки ректора ОНМедУ, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 відповідних повноважень.

Заявник наголошує, що саме ОСОБА_4 є єдиним законним тимчасово виконуючим обов`язки ректора ОНМедУ, що підтверджується рішенням Вченої ради ОНМедУ від 31.08.2018 року та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3 Рішення Вченої ради ОНМедУ від 31 серпня 2018 року трудовим колективом та студентами ОНМедУ ОСОБА_4 визначено особою, яка має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ, а саме здійснювати права та обов`язки, передбачені: ст. 34 Закону України «Про вищу освіту» та п. 1 розділу VI Статуту ОНМедУ.

На думку позивача, рішення Вченої ради ОНМедУ від 31 серпня 2018 року прийняте в межах повноважень Вченої ради ОНМедУ, передбачених ст. 36 Закону України «Про вищу освіту», пунктом 1 розділу V Статуту ОНМедУ та Положенням про Вчену раду ОНМедУ, а також є чинним та не скасоване.

Крім цього, станом на час розгляду справи в суді першої інстанції внесені до ЄДР відомості щодо керівника ОНМедУ ОСОБА_4 не виключені з ЄДР та не скасовані, щодо відомостей про керівника ОНМедУ в ЄДР зазначена наступна інформація:

« ОСОБА_4 - керівник з 31.08.2018 (т.в.о. ректора ОНМедУ, який має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ, а саме здійснювати повноваження, права та обов`язки, передбачені ст.34 ЗУ "Про вищу освіту" та п. 1 розділу VI Статуту ОНМедУ);

ОСОБА_4 - підписант з 31.08.2018 (т.в.о. управління діяльності ОНМУ, здійснювати повноваження, права та обов 'язки, передбачені ст. 34 ЗУ "Про вищу освіту" та п.1 розділу VI Статуту ОНМУ, затвердженого Наказом МОЗ України від 18.08.2016року №863)».

Позивач вважає, що вказані очевидні протиправні дії МОЗ України та в.о. Міністра охорони здоров`я України У. Супрун щодо залишення без розгляду документів ОНМедУ за підписом т.в.о. ректора ОСОБА_4 з посиланням на не уповноваження МОЗ України останнього виконувати обов`язки ректора ОНМедУ, призвели до незаконних та безпідставних відмов МОЗ України у затвердженні кошторисів ОНМедУ на 2019 рік.

Станом на дату подання заяви про забезпечення позову кошториси ОНМедУ на 2019 рік МОЗ України так і не були затверджені.

При цьому, позивач звертає увагу, що за змістом ст. ст. 19, 112, 117, 118 БК України, п.п. 4, 6 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року № 1280 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.08.2015 року № 716) (далі - Положення № 1280), ГУ ДКСУ в Одеській області, уповноважене на надання попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства.

На думку заявника, ГУ ДКСУ в Одеській області відомо про відсутність затверджених кошторисів ОНМедУ на 2019 рік, однак, ГУ ДКСУ в Одеській області не вчинило жодних дій для усунення відповідних порушень МОЗ України бюджетного законодавства.

ОНМедУ є одним з найбільших вищих медичних закладів України. Сьогодні в ОНМедУ навчаються близько 9 тисяч - студентів з 50 країн світу. За роки існування ОНМедУ підготував 74 тисячі лікарів, 590 докторів і близько 4 тисяч кандидатів наук, серед яких 9 тисяч лікарів і більш ніж 100 кандидатів наук є громадянами іноземних країн.

Позивач наголошує, що внаслідок протиправних дій відповідачів п`ятий місяць поспіль права та законні інтереси студентів та трудового колективу ОНМедУ грубо порушуються у зв`язку з невиплатою стипендій та заробітних плат. Таким чином, станом на дату подання даної заяви протиправні дії відповідачів уже призвели до небачених та неприпустимих негативних наслідків.

Протиправні дії відповідачів призвели до наступного: блокування виплати стипендій студентам ОНМедУ; блокування виплати заробітних плат працівникам ОНМедУ;

блокування фінансово-господарської діяльності ОНМедУ, а саме: п`ятий місяць поспіль ОНМедУ не має можливості сплачувати комунальні та інші обов`язкові платежі, виконувати свої господарські зобов`язання.

З огляду на вищевикладене, на думку позивача, існує нагальна необхідність відновити виплати заробітних плат працівникам та стипендій студентам ОНМедУ, проведення платежів ОНМедУ. Працівники та студенти на межі виживання, що підтверджується неодноразовими зверненнями трудового колективу та студентів ОНМедУ за допомогою у вирішенні ситуації, яка склалась у зв`язку із незатвердженням МОЗ України кошторисів ОНМедУ на 2019 рік та бездіяльністю Уляни Супрун , до Президента України, Прем`єр-Міністра України, народних депутатів України, Надзвичайного і Повноважного посла Швейцарії в Україні, Державного Секретаря США, що підтверджується відповідними листами. Однак, ситуація так і залишилась не вирішена.

Крім цього, станом на час розгляду справи у суді першої інстанції у зв`язку з відсутністю оплати комунальних послуг обслуговуючі організації припинили постачання газу у гуртожитки ОНМедУ.

Позивач вважає, що питання щодо відновлення проведення платежів ОНМедУ, вже не є лише фінансовою проблемою, а є вирішальним стосовно забезпечення належного рівня життя працівників та студентів ОНМедУ, які не повинні страждати від протиправних дій МОЗ України та органів Казначейства, більш того у спосіб, який обмежує їх конституційні права та гарантії. Така ситуація є неприпустимою та потребує негайного врегулювання.

Однак, як зазначає заявник, оскільки МОЗ України вчиняє протиправні дії, більш того, стверджує, що і надалі буде їх вчиняти, що підтверджується листами МОЗ України від 23.01.2019 року № 102-13/4318/1736, від 08.02.2018 року № 02.1-21/9/3430, від 08.04.2019 року № 10.2-13/5117/9413, то, очевидно, що до вирішення даної справи в суді кошториси ОНМедУ на 2019 рік не будуть затверджені.

Колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» зазначено, що суд, при розгляді заяв про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції не було вирішено спір по суті позовних вимог, останній лише вжив заходи забезпечення позову, які, в тому числі, на виконання вимог ст. 48 Конституції України дасть можливість студентам та викладачам ОНМедУ забезпечити достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, дозволить позивачу здійснювати освітню та власну господарську діяльність до вирішенні спору по суті, що й є суттю інституту забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Державна казначейська служба наголошує, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд не дотримався вимог ч.2 ст. 151 КАС України щодо співвідношення прав (інтересу) про захист яких просить заявник із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Апелянтом зазначено, що виконання ухвали суду може призвести до недотримання ГУ ДКСУ в Одеській області порядку казначейського обслуговування державного бюджету та до нецільового витрачання бюджетних коштів, що матиме наслідком допущення порушення бюджетного законодавства з боку державного органу, проте колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до Указу Президента України від 21 серпня 2010 року № 862/2010 «Про надання Одеському державному медичному університету статусу національного» надано статус Національного.

ОНМедУ є одним з найбільших вищих медичних закладів України. Сьогодні в ОНМедУ навчаються близько 9 тисяч- студентів з 50 країн світу. За роки існування ОНМедУ підготував 74 тисячі лікарів, 590 докторів і близько 4 тисяч кандидатів наук, серед яких 9 тисяч лікарів і більш ніж 100 кандидатів наук є громадянами іноземних країн.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про вищу освіту» національний заклад вищої освіти має право, зокрема:

отримувати відповідно до законодавства на пріоритетних засадах передбачені державним бюджетом кошти для провадження наукової і науково-технічної діяльності, проведення фундаментальних та прикладних наукових досліджень, виконання наукових програм, проектів державного значення в обсязі не менш як 10 відсотків коштів державного бюджету, що виділяються на його утримання;

отримувати на пріоритетних засадах фінансування для придбання наукового і навчального обладнання, комп`ютерних програм тощо за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники закладу вищої освіти всіх форм власності мають право, зокрема, на забезпечення створення відповідних умов праці, підвищення свого професійного рівня, організацію відпочинку та побуту, встановлених законодавством, нормативними актами закладу вищої освіти, умовами індивідуального трудового договору та колективного договору.

Статтею 59 Закону України «Про вищу освіту» передбачені гарантії науково- педагогічним, науковим та педагогічним працівникам закладу вищої освіти, серед яких: створення належних умов для праці.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється у межах бюджетних асигнувань відповідно до ст. 94 Кодексу законів про праці України та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у закладах вищої освіти за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання академічних та соціальних стипендій у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 20 Порядку № 228 передбачено, що обов`язковим є виконання вимоги щодо першочергового забезпечення бюджетними коштами видатків на оплату праці з нарахуваннями, виплату стипендії, а також на господарське утримання установ.

Відповідно до абзаців 1 та 3 п. 44 Порядку № 228 здійснення видатків бюджету та надання кредитів з бюджету без затверджених у встановленому порядку кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду і планів використання бюджетних коштів, помісячних планів використання бюджетних коштів припиняється через 30 календарних днів після затвердження розписів відповідних бюджетів.

Після закінчення 30-денного терміну органи Казначейства здійснюють операції з розрахунково-касового обслуговування розпорядників коштів бюджету тільки відповідно до затверджених та зареєстрованих у обліку відповідних органів Казначейства кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів.

На своєму офіційному сайті ДКСУ проінформувала, що після закінчення 30- денного терміну, а саме з 21.01.2019 року органи Казначейства здійснюють операції з розрахунково-касового обслуговування розпорядників коштів бюджету тільки відповідно до затверджених та зареєстрованих у обліку відповідних органів Казначейства кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів), помісячних планів використання бюджетних коштів.

При цьому, за змістом ст. ст. 19, 112, 117, 118 БК України, п.п. 4, 6 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року № 1280 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.08.2015 року № 716) (далі - Положення № 1280), ГУ ДКСУ в Одеській області, уповноважене на надання попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства.

Позивач наголошує, що ГУ ДКСУ в Одеській області відомо про відсутність затверджених кошторисів ОНМедУ на 2019 рік, однак, ГУ ДКСУ в Одеській області не вчинило жодних дій для усунення відповідних порушень МОЗ України бюджетного законодавства.

Враховуючи викладені обставини, відповідно до ч. 1 ст. 48 БК України розпорядники бюджетних коштів, зокрема, беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Відповідно до п. 5 Порядку № 228 установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а вищим навчальним закладам та науковим установам, закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Проте, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів п`ятий місяць поспіль права та законні інтереси студентів та трудового колективу ОНМедУ грубо порушуються у зв`язку з невиплатою стипендій та заробітних плат, що на переконання суду є достатньою підставою для забезпечення позову.

Щодо правової позиції, викладеної Міністерством охорони здоров`я України в своїй апеляційній скарзі, варто зазначити наступне.

Так, Міністерство охорони здоров`я України наголошує, що останній, як орган управління Одеського національного медичного університету, не уповноважувало ОСОБА_4 , чи будь-яких інших осіб, виконувати обов`язки ректора, оскільки єдиним наказом Міністерства охорони здоров`я України, яким покладалося виконання обов`язків ректора Одеського національного медичного університету до призначення ректора у встановленому законодавством порядку був наказ МОЗ України від 17.07.2018 року № 34-о, яким виконувачем обов`язків керівника ОНМедУ було призначено ОСОБА_9 .

Разом з тим, Законом України «Про вищу освіту» чи статутом не передбачено, що Вчена рада чи будь яких інших орган самоврядування університету має право призначати тимчасово виконувача ректора університету, таке право є лише в органу управління, тобто у Міністерства охорони здоров`я України.

Отже, у зв`язку з незаконністю внесення змін до Єдиного державного реєстру, а саме внесення керівником Одеського національного медичного університету з 31.08.2018 року ОСОБА_4 (т.в.о. ректора ОНМедУ, який має право здійснювати безпосереднє управління діяльністю ОНМедУ), а саме повноваження, права та обов`язки, передбачені ст. 34 ЗУ «Про вищу освіту» та п.1 розділу IV статуту ОНМедУ та не наділення Міністерством охорони здоров`я України як органом управління Одеського національного медичного університету повноваженням виконувати обов`язки ректора ОСОБА_4 , не затвердження уповноваженим органом кошторисів Одеського національного медичного університету, вжиті заходи забезпечення позову є необгрунтованими та не спів мірними із наслідками, оскільки судом фактично наділено ОСОБА_4 повноваженнями керівника закладу освіти національного рівня, що може призвести до нецільового використання державних коштів.

Колегія суддів ще раз наголошує, що судом першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали, не було вирішено спір по суті позовних вимог, останній лише вжив заходи забезпечення позову, які, в тому числі на виконання вимог ст. 48 Конституції України дасть можливість студентам та викладачам ОНМедУ забезпечити достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, дозволить позивачу здійснювати освітню та власну господарську діяльність до вирішенні спору по суті, що й є суттю інституту забезпечення позову.

Колегія суддів також звертає увагу, що в апеляційній скарзі Міністерством охорони здоров`я України здебільшого зазначається про правомірність своїх дій при незатверджені кошторису ОНМедУ, про протиправність внесення змін до Єдиного державного реєстру, а саме внесення керівником Одеського національного медичного університету з 31.08.2018 року ОСОБА_4 , проте дані питання не вирішувались судом першої інстанції при постановленні спірної ухвали та не є предметом дослідження на даній стадії судового розгляду (вжиття заходів забезпечення позову не є вирішенням справи по суті позовних вимог), крім того, вжиті заходи забезпечення позову є тимчасовими - до вирішення спору по суті та, на переконання суду, співмірними щодо заявлених позовних вимогам, позивачем належним чином обґрунтовано та доведено, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування спірної ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України та Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України та Державної казначейської служби України - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.В.Бєлова

О.М.Кузьмишина

Постанова складена в повному обсязі 24 вересня 2019 року.