Справа № 607/19799/19
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2019 Справа №607/19799/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря с/з Пушкар С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, в якому просить визнати дії інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради щодо складання постанови ЛВ № 9761 від 06 березня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП, протиправними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 9761 від 06 березня 2019 року, а провадження у справі закрити.

Позов мотивовано тим, що вищевказана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Зокрема, вказує, що 06 березня 2019 року в час винесення постанови він перебував у м. Тернополі, а автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , у місті Львові перебував його син - ОСОБА_2 . Зі слів його сина, 06 березня 2019 року, в день винесення оскаржуваної постанови, до нього працівники поліції не звертались, автомобіль він паркував за межами дії знаку, даної постанови він не отримував. З цих підстав просить позов задовольнити.

Від відповідача - Управління безпеки міста Львівської міської ради надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач вважає вимоги позивача необґрунтованими та вказує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львові, пл. Галицька, 20, 06 березня 2019 року о 15.45 год., на якому було здійснено зупинку і який знаходився в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», у відповідності до ст. 14-2 КУпАП. Порушення правил зупинки підтверджено схемою зони дії знаку та фотофіксацією правопорушення. Окрім того, зазначає, що зупинку було здійснено на проїзній частині на смузі руху, створюючи перешкоди транспортним засобам, які рухалися по цій смузі руху, що спричинило маневрування цими транспортними засобами для об`їзду такої перешкоди. З цих підстав просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою судді від 22 серпня 2019 року позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) № ЛВ 9761 від 06 березня 2019 року, провадження по справі відкрито та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного провадження із повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримує і просить її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника відповідача та залишити позовну заяву без розгляду. Клопотання про залишення позову без розгляду обґрунтовано тим, що позивач жодним чином не довів поважність пропуску строку на оскарження постанови, а також не пояснив, чому він проігнорував поштове відправлення з постановою ЛВ 9761 від 06 березня 2019 року.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 268 КАС України, суд вважає за можливе розгляд справи без участі сторін.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Ухвалою судді від 22 серпня 2019 року ОСОБА_1 , на підставі його клопотання, заявленого у позовній заяві, поновлено пропущений строк звернення до суду на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) № ЛВ 9761 від 06 березня 2019 року, оскільки останній посилався на те, що копію постанови по справі про адміністративне правопорушення отримав лише 14 серпня 2019 року, підтвердженням чого є відмітка на заяві до Відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції про надання копії постанови, у зв`язку з чим пропустив десятиденний строк для звернення з позовом до суду. До того йому не надходило повідомлення від поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності. У зв`язку з чим, при відкритті провадження у справі суд дійшов висновку, що клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів, долучених відповідачем до клопотання про залишення позову без розгляду, копії постанови ЛВ9761 від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 вручено не було, а поштове відправлення, яким копія постанови направлялася позивачу, повернулася на адресу Управління безпеки міста Львівської міської ради з позначкою про невручення 30 квітня 2019 року.

Таким чином, доказів того, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови раніше, ніж 14 серпня 2019 року або до того часу був ознайомлений з її змістом, у зв`язку з чим міг раніше звернутися до суду з адміністративним позовом, суду надано не було.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що причини пропуску звернення ОСОБА_1 до суду з позовом є поважними, оскільки позивачу до 14 серпня 2019 року не був відомий зміст та мотиви винесеної відносно нього постанови, у зв`язку з чим він не міг раніше її оскаржити у встановленому законом порядку.

Від-так, викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому клопотання відповідача про залишення позову без розгляду є необґрунтованим та до задоволення не підлягає.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 9761 від 06 березня 2019 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП за те, що 06 березня 2019 року у м. Львів, вул. пл. Галицька, 20, о 15 год. 45 хв. водій транспортного засобу Hyundai Santa Fe, н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» і суттєво перешкоджає дорожньому руху, чим порушив п. 8.4в і 33.3.34 та 15.10а ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП суд виходить з наступного.

Так, частина 3 статті 122 КУпАП, передбачає накладення адміністративного стягнення в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в тому числі, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1 ПДР України - ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, позивачу інкриміновано порушення п. 8.4в, 33.3.34 та 15.10а ПДР України

У відповідності до вимог п.8.4(в) Правил дорожнього руху України, заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 33.3.34 ПДР України передбачено, що заборонний знак «Зупинку заборонено» - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно із п. 15.10(а) ПДР України, стоянка забороняється: у місцях, де заборонена зупинка.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, з метою доведення правомірності винесеного інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Дяковичем Ю.В. рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, разом з відзивом на позов надано додатки, на яких зображено схему дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», фотофіксацію події адміністративного правопорушення та ухвалу № 2683 від 07 грудня 2017 року Львівської міської ради «Про затвердження переліку ділянок вулично-дорожньої мережі, на яких паркування транспортних засобів призводить до зменшення пропускної спроможності та суттєво перешкоджає або може перешкодити дорожньому руху або створити загрозу безпеці руху».

Так, ОСОБА_1 інкриміновано, що водій транспортного засобу Hyundai Santa Fe, н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена».

Разом з тим, з долучених матеріалів фотофіксації правопорушення неможливо достовірно встановити, що транспортний засіб Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а позивач вказаний факт заперечує.

Окрім того, ОСОБА_1 інкриміновано те, що зупинка вищевказаного транспортного засобу суттєво перешкоджала дорожньому руху.

Згідно із п. 1.10 ПДР України, перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що зупинка автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , суттєво перешкоджала руху, відповідачем не надано, з матеріалів наданої фотофіксації не вбачається.

Долучена до відзиву на позов копія Ухвали Львівської міської ради № 2683 від 07 грудня 2017 року, якою затверджено перелік ділянок вулично-дорожньої мережі, зупинка та стоянка на яких призводить до зменшення пропускної здатності та суттєво перешкоджає або може суттєво перешкоджати дорожньому руху, або створювати загрозу безпеці руху, серед яких - пл. Галицька, між пл. Соборною та пл. А. Міцкевича, обидві сторони, вказаних обставин не доводить, оскільки нею передбачено місця, зупинка та стоянка на яких не завжди суттєво перешкоджає, а лише може суттєво перешкоджати дорожньому руху.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідальність за порушення правил зупинки та стоянки передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, а ч. 3 ст. 122 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, за наявності кваліфікуючої ознаки - створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, якої в даному випадку, як уже було зазначено, відповідачем доведено не було.

З огляду на викладене, надані матеріали не підтверджують факт порушення позивачем ПДР України, а інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а від-так, правомірність винесення оскаржуваної постанови, відповідачем надано не було, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Окрім того, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення містить суперечливе обвинувачення, оскільки згідно вказаної постанови ОСОБА_1 інкриміновано здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», разом з тим зазначено, що останнім порушено також п. 15.10(а) ПДР України, яким передбачено один із випадків, в яких заборонена стоянка.

При цьому, Правилами дорожнього руху України вкладено різний зміст у дані поняття, а саме п. 1.10 ПДР України передбачено, що зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - це припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Статтею 122 КУпАП (ч. 1, ч. 3) також окремо передбачено відповідальність як за порушення правил зупинки, так за порушення правил стоянки.

Таким чином, з оскаржуваної постанови неможливо встановити порушення правил зупинки чи стоянки інкриміновано ОСОБА_1 . При цьому, будь-яких доказів саме стоянки транспортного засобу Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_1 , тобто припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, в матеріалах справи немає.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, однак доказів на підтвердження наявності ознак як об`єктивної, так суб`єктивної сторони складу правопорушення, про яке йдеться в оскаржуваній постанові, судом не здобуто, твердження позивача не спростовані, що свідчить про недоведеність Управлінням безпеки міста Львівської міської ради наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню, а тому суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), є підставним та підлягає до задоволення.

Разом з тим, способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у даній категорії справ, є вичерпний та не передбачає права суду першої інстанції визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради слід відмовити, оскільки у справах про оскарження постанов щодо притягнення до адміністративної відповідальності суд не наділений правом визнавати дії суб`єкта владних повноважень неправомірними.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 9, 14-2, 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289, 291 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72-77, 123, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідачапро залишення позову без розгляду - відмовити.

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (м. Львів, проспект Свободи, 24) про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису)- задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки ЛВ 9761 від 06 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити.

У задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін