Справа № 826/15500/17
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 вересня 2019 року м. Київ № 826/15500/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альціон» про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Альціон"
доДержавної фіскальної служби України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі №826/15500/17 та зобов`язання Державну фіскальну службу України подати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі №826/15500/17.

Заява обґрунтована тим, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі №826/15500/17, яким, зокрема, зобов`язано Державну фіскальну службу України зарахувати на електронний рахунок ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон", казначейство України (ел. адм. податок рахунок) № 5602 , МФО 899998, суму в розмірі 3 174 720,00 грн, яка є від`ємним значенням, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на право підприємства на реєстрацію податкових накладних, набрало законної сили. Проте, незважаючи на неодноразові звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон" до Державної фіскальної служби України щодо виконання згадуваного рішення таке рішення станом на час звернення із заявою про встановлення судового контролю не виконано.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон" про встановлення судового контролю, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон" до Державної фіскальної служби України, а саме: визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України по незабезпеченню збільшення суми, на яку Товариство з обмеженою відповідальністю "Альціон" має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язано Державну фіскальну службу України зарахувати на електронний рахунок ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон", казначейство України (ел. адм. податок рахунок) № 5602 , МФО 899998, суму в розмірі 3 174 720,00 грн, яка є від`ємним значенням, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на право підприємства на реєстрацію податкових накладних. Також, ухвалено стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 126/23, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Відповідно до частин першої та другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13 червня 2006 року, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12 травня 2011 року).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07 травня 2002 року, "Ромашов проти України" від 27 липня 2004 року, "Шаренок проти України" від 22 лютого 2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26 квітня 2005 року, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19 лютого 2009 року).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

При цьому, відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З вищевикладеного вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Проте, судовий контроль при ухваленні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року судом не встановлювався.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Так, 12 грудня 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи у вказаній справі.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Альціон" не вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", або, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення.

Керуючись статтею 382, статтями 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Альціон" про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко