Справа № 540/1574/19
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1574/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року № Ф-976-50,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому просить визнати протиправною та скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року № Ф-976-50 (У).

31.07.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.08.2019 о. 09:00 год.

14.08.2019 у підготовче судове засідання позивач або її представник не з`явилися, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена. У зв`язку із зазначеним, протокольною ухвалою відкладено підготовче судове засідання на 20.09.2019 о 09:00 год.

14.08.2019 в підготовче судове засідання представник відповідача з`явився.

20.09.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про закриття підготовчого засідання в порядку письмового провадження без його участі. Не заперечував проти закриття підготовчого провадження і розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

20.09.2019 позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату та час повідомлена належним чином, 12.08.2019 позивачкою було подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без її участі.

Ухвалою суду від 20.09.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №540/1574/19 до судового розгляду по суті.

Подальший розгляд справи №540/1574/19 ухвалено здійснити у порядку письмового провадження в межах строків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.12.2013 ОСОБА_1 , зареєструвалась як фізична особа підприємець, № запису НОМЕР_1 . Позивачкою отримано вимогу про сплату боргу від 06.11.2018 №Ф 976-50 (У), винесену ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Також, зазначає, що 26.11.2018 відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 , номер запису 3009378. Відповідно до оскаржуваної вимоги, грошове зобов`язання нараховане за період з 01.01.2017 по 30.09.2018 в сумі 15819,54 грн. Вважає оскаржувану вимогу протиправною, оскільки за період з 05.12.2013 по 26.11.2018 позивачка не здійснювала підприємницької діяльності, та не подавала жодної звітності. Таким чином, на думку позивачки, контролюючим органом безпідставно ухвалено вимогу про сплату боргу (недоїмки) щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як платника, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

14.08.2019 представником відповідача подано до суду відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що проти задоволення позовних вимог заперечує з наступних підстав. ОСОБА_1 з 04.12.2013 перебувала на обліку у Новокаховському управлінні ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, як фізична особа підприємець. 26.11.2018 позивачка припинила свою діяльність, в період з 2013 року по 2018 рік, ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування. Отже, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є платником єдиного внеску, як наслідок чого повинна була сплачувати суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Враховуючи зазначене, відповідач вважає, що приймаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-976-50 (У) від 06.11.2018, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

06.11.2018 Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-976-50 (У). У вказаній вимозі зазначено, що станом на 12.12.2018 заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені позивача склала 15819,54 грн., у тому числі недоїмка 15819,54 грн., штрафи 00,0 грн., пеня 00,0 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваною вимогою, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п.2 ч.1 ст.7 вказаного Закону).

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абз. 4 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до ч.12 ст. 9 Закону №2464, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до вимог ч.4 ст.25 цього ж Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953.

Розділом VI Інструкції визначено порядок стягнення заборгованості з платників.

Так, згідно з п.1, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення фіскальним органом своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий фіскальний орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена фіскальними органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках, зокрема, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 за номером запису в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №3009378 від 26.11.2018 припинила свою підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця.

Позивачка не заперечує, що нею не подавалась до контролюючого органу податкова звітність протягом усієї підприємницької діяльності та доходів вона не отримувала.

Відповідно до вищезазначених норм, позивачка є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у 2017-2018 роках.

Законом України від 21.12.2016 №1801-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 3200,00 грн.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні особи підприємці, зобов`язані сплатити до 9 лютого 2018 року за звітний 2017 рік, щонайменше 8448,00 грн. (3200,00 грн. х12 х 22% = 8448,00 грн.).

Крім того, з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148 VІІІ внесені зміни до Закону №2464, що діють з 01.01.2018, зокрема щодо строків сплати зобов`язань фізичними особами підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування.

Так, з 01.01.2018 всі фізичні особи підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненою ст. 4 Закону №2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону №2464).

Законом України від 07.12.2017 №2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено, що місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 3723,00 грн.

Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн. (3723,00 грн. х 3 х 22% = 2457,18 грн.), відповідно поквартально:

- до 19.04.2018 за І квартал 2018 року - 2457,18 грн.;

- до 19.07.2018 за ІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.;

- до 19.10.2018 за ІІІ квартал 2018 року - 2457,18 грн.

Таким чином, відповідно до даних інформаційної системи органів ДФС, загальна заборгованість зі сплати єдиного внеску за позивачкою, становить 15 819,54 грн., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань.

З аналізу норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суд робить висновок, що якщо у позивачки, яка є платником єдиного внеску, не було доходу за спірний період з 2017 року до моменту припинення підприємницької діяльності (ІІІ кв.2018р.), то остання зобов`язана визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом, і сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Тобто, Закон не ставить обов`язок сплати мінімального розміру страхового внеску в залежність від відсутності у особи доходу за звітний період. Розмір мінімального страхового внеску повинен бути сплачений платником обов`язково.

Стосовно посилань позивача на практику Європейського суду з прав людини, то суд вважає, що в даному випадку втручання держави у право на мирне володіння майном було законним, оскільки здійснювалось на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним, та було виправданим, так як мало на меті задоволення суспільного інтересу.

Щодо посилання позивачки на те, що оскаржувана вимога підписана не уповноваженою особою, суд зазначає наступне.

Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі є органом доходів і зборів. У складі ГУ ДФС на правах відокремлених підрозділів утворюються управління, до складу яких входять державні податкові інспекції. Переліки управлінь, які утворюються на правах відокремлених підрозділів ГУ ДФС, затверджуються окремим наказом ДФС України.

Відповідно до наказу ДФС України від 12.07.2018 №445, затверджено перелік управлінь, які утворені на правах відокремлених підрозділів головних управлінь ДФС в областях. Згідно додатку до відокремлених підрозділів Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відносяться: Новокаховське управління, Херсонське управління, Бериславське управління, Великолепетиське управління, Генічеське управління.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України, уповноважена особа контролюючого органу посадова (службова) особа контролюючого органу, уповноважена керівником такого органу на виконання певних його функцій в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п.20.4 ст. 20 ПК України, керівник контролюючого органу має право надавати посадовим (службовим) особам такого органу повноваження на виконання певних функцій, передбачених цим Кодексом, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за погодження з керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Так, наказом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 01.11.2018 №1209 уповноважено на виконання певних функцій (підпис документів) передбачених Податковим кодексом України, законодавством з питань сплати єдиного внеску, законодавством з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а саме начальника Новокаховського управління Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі- ОСОБА_2 , в частині підписання вимог, повідомлень про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Суд звертає увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Вказана правова позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 11.09.2018 року у справі № 826/11623/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу вимог ст. 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 № Ф-976-50, а отже оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) прийнято контролюючим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.

кат. 111060000