Справа № 200/9201/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р. Справа№200/9201/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича, при секретарі судового засідання Шташаліс О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгородський комунальний комбінат"

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2019

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новгородський комунальний комбінат", звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області відповідно до якої просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2019 року .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02.04.2019р Товариство з обмеженою відповідальністю «Новгородський комунальний комбінат» отримало від ГУ ДФС у Донецькій області податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2019р щодо сплати штрафу у розмірі 20%, а саме 3 792,43 коп., яке було оскаржено позивачем до до Державної фіскальної служби України.

Рішенням № 27168/6199-99-11-06-01-25 від 13.06.2019 про розгляд скарги Державною фіскальною службою України скарга залишена без задоволення.

Посилається на норми Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, яким введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей, Закон України України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 201 року № 1669-VII, як спеціальну норму.

Звернув увагу суду на ту обставину, що позивач знаходиться на території населеного пункту м. Торецьк на території якого здійснювалась антитерористична операція, яка продовжується на час виникнення спірних правовідносин і тому факт форс - мажорних обставин не потребує додаткового засвідчення і позивача звільнено від сплати штрафних санкцій Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як наслідок, у відповідності до приписів Закону України №1669 позивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від обов`язків сплати штрафів і тому застосування останніх є протиправним.

Ухвалою від 29 липня 2019 року судом відкрито провадження в адміністративній справі №200/9201/19-а, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 07 серпня 2019 року.

08 серпня 2019 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке було обґрунтована тим, що дана справа має суттєве значення для органів ДФС та значний суспільний інтерес, щодо формування сталої судової практики з такого спірного питання, потребує детального розгляду спору по суті та дослідження великого обсягу доказів, з`ясування всіх обставин, тому розгляд справи доцільно проводити за правилами загального позовного провадження. Вказане клопотання подане в електронній формі на офіційну електронну адресу суду.

Ухвалою від 09 серпня 2019 року у задоволенні клопотання відповідача відмовлено.

12 серпня 2019 року до суду від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Свою позицію відповідач обґрунтовував тим, що здійснена камеральна перевірка з питаннь своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 01.03.2019, за результатами якої складено податкове повідомлення - рішення № від 26 березня 2019 року на суму 3792,43 грн.

Нарахування та застосування штрафних санкцій базується на приписах Податкового кодексу України, а Закон № 1669 встановлює мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, суд встановив наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Новгородський комунальний комбінат" зареєстрований в якості юридичної особи, включений до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 38102472, перебуває на обліку як платник податків.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Як встановлено судом під час розгляду справи посадовою особою Костянтинівського відділу податку на додану вартість Костянтинівсько - Дружківського управління ГУ ДФС у Донецькій області, ОСОБА_1 проведена камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгородський комунальний комбінат" щодо своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану за період з 01.01.2019 року по 01.03.2019 року.

За результатами перевірки відповідачем складений Акт від 04.03.2019 року № 92/05-99-43-03 про результати камеральної перевірки ТОВ "Новгородський комунальний комбінат" (код за ) з питання своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.01.2019 по 01.03.2019.

Згідно висновків акту перевірки, відповідачем встановлено порушення п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16, пункту 50.1 статті 50, пунктів 57.1 та 57.3 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України щодо несвоєчасності сплати підприємствами узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість у загальній сумі 18 962,15 грн.

Вищезазначений Акт перевірки направлений на адресу позивача 16 березня 2019 року та вручений йому 19 березня 2019 року, що підтверджується належним чином посвідченими копіями: чеку Укрпошти, описом вкладення рекомендованого відправлення, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

26 березня 2019 року відповідачем складено податкове повідомлення-рішення № , яким до позивача застосований штраф у сумі 3792,43 грн. за затримку сплати грошових податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

Вищезазначене податкове повідомленя - рішення було направлено на адресу позивача 30 березня 2019 року та оримано ним 02 квітня 2019 року, що підтверджується належним чином посвідченими копіями: чеку Укрпошти, описом вкладення рекомендованого відправлення, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням звернувся зі скаргою про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 26 від 11.04.2019 року до Держаної фіскальної служби України, відповідно до якої просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 26 березня 2019 року № .

10 травня 2019 року Держана фіскальна служба України своїм рішенням № 20893/6/99-99-11-06-01-15 від 06 травня 2019 року продовжила розгляд скарги до 14 червня 2019 року (включно).

13 червня 2019 року Держаною фіскальною службою України прийяте рішення про результати розгляду скарги № 27168/6199-99-11-06-01-25 відповідно до якої спірне податкове повідомлення- рішення було залишено без змін, а скарга без задоволення.

У відповідності до ч.3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст. 9 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 47 КАС України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене судом справа розглянута у межах позовних вимог позивача, предмету та підстав позову, які визначені позивачем у позовні заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Основного Закону визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Зокрема, базові звітні (податкові) періоди для подання податкових декларацій з податку на додану вартість визначені нормами п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України.

Питання, пов' язані з обчисленням, нарахуванням і сплатою податку на додану вартість врегульовані розділом V Податкового кодексу України.

Так, згідно п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

У відповідності до до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічна норма міститься у п. 203.2 ст.203 ПК України, у якій зазначено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Доказів будь- якого оскарження податкових повідомлень - рішень, зазначених у Акті перевірки від 04.03.2019 року № 92/05-99-43-03 та несвоєчасно сплачених позивачем, до суду сторонами не надо.

Відповідно пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

При порушенні платником податків строку сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання, передбаченого п. 203.2 ст. 203 ПК України, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 відсотків суми такого грошового зобов`язання при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 126.2 ст. 126 ПК України).

За приписами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції діючий на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. Відповідно до п.п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Отже, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу(п. 86.2 ст. 86 ПК України).

Відповідачем повністю дотримані приписи вищезазначених норм.

Позивачем не оскаржувалось при отриманні Акту перевірки, направленні скарги до ДФС України, а також у підставах позову - ані зміст правопорушень, викладений у Акті перевірки, ані будь які обставини, що стосуються суми порушень - 18962,15 грн.

Підставами позову позивачем визначені - проведення АТО на території населених пунктів, де здійснює свою діяльність позивач, знаходження позивача на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначенних переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України № 1669, який не потребує додаткового засвідчення форс- мажорних обставин, позивач звільнений від сплати штрафів.

Законом України №1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (надалі Закон №1669-VII), який набрав чинності 15.10.2014 року, передбачено певні заходи щодо забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Торецьк Донецької області.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Вказаним розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Торецьк Донецької області.

Тобто, у періоді за який проводилась перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань позивач знаходився на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону України № 1669-VII встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», не закінчилась.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» №1669-VII застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної сплати грошових податкових зобов`язань.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що позивач не звільняється (на час проведення антитерористичної операції) від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань, а саме за несвоєчасну сплату грошових податкових зобов`язань за відсутністі відповідного Сертифікату ТПП (доказів його наявності позивачем до суду не надано), який є обов`язковим з огляду на положення Закону № 1669-VII.

Згідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин(ч.2 ст. 77 КАС УКраїни).

Судом не встановлено, що відповідач діяв протиправно, не в межах повноважень наданих йому Законами України.

З огляду на вищевикладене позивачу у задоволенні позовау повинно бути відмовлено.

Підстави, щодо розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Новгородський комунальний комбінат" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.03.2019 року - відмовити.

Повний текст судового рішення складено та підписано 27 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко