Справа № 824/1104/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1104/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши матеріали позову первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Первинна профспілкова організація працівників Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології звернулась до суду з позовом до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з надзвичайних ситуацій в частині не розірвання трудового договору з начальником Чернівецького обласного центру гідрометеорології Негадайловою ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну службу України з надзвичайних ситуацій трудовий договір з начальником Чернівецького обласного центру гідрометеорології Негадайловою Тетяною ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Розглянувши вказану позовну заяву суд зазначає наступне.

Як вбачається з доданих до позову матеріалів, між Українським Гідрометцентром та ОСОБА_3 було укладено безстроковий трудовий договір щодо призначення останньої на посаду начальника Чернівецького обласного центру з гідрометеорології.

27 липня 2018 року первинною профспілковою організацією працівників Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології направлено начальнику Державної служби з надзвичайних ситуацій України та начальнику Чернівецького обласного центру з гідрометеорології вимогу про розірвання указаного трудового договору (в порядку пункту 9 статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», та статті 45 Кодексу законів про працю України).

Не погоджуючись із вказаною вимогою, Державна служба з надзвичайних ситуацій України звернулась до суду з позовом про визнання протиправною даної вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, в задоволенні позову Державної служби з надзвичайних ситуацій України відмовлено.

17 вересня 2019 року позивач повторно звернувся до Державної служби з надзвичайних ситуацій України та Українського Гідрометцентру із зверненням-вимогою виконати вимогу профспілки та розірвати трудовий договір із керівником Чернівецького обласного центру з гідрометеорології Негадайловою Т.М.

Оскільки трудовий договір з ОСОБА_3 не було розірвано Первинна профспілкова організація працівників Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Позов обґрунтовано положеннями статті 45 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

Крім цього, як вбачається з доданих до позову матеріалів, згідно Положення про Чернівецький обласний центр з гідрометеорології, затверджений головою Державної служби України з надзвичайних ситуацій 19 березня 2018 року, Чернівецький обласний центр з гідрометеорології (далі - ЦГМ) є неприбутковою організацією, що належить до сфери управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій та безпосередньо підпорядковується Українському гідрометеорологічному центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Пунктом 7 Положення визначено, що ЦГМ очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою ДСНС за поданням УкрГМЦ та погодженням із Чернівецькою обласною державною адміністрацією.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Під час визначення юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається зі змісту позову та заявлених вимог, їх суть зводиться до розірвання трудового договору, укладеного між працівником та роботодавцем. Тобто по своїй суті та характеру спірні відносини є трудовими відносинами, що склалися між фізичною особою ОСОБА_3 з однієї сторонми та Українським Гідрометцентром, Державною службою України з надзвичайних ситуацій з іншої сторони, на розірванні яких наполягає Первинна профспілкова організація працівників Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології.

При цьому такі відносини не є відносинами щодо проходження публічної служби.

Так, згідно пункту 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що спори щодо прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Водночас, до даної категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ, тощо.

Як свідчать додані до позову матеріали, посада начальника Чернівецького обласного центру з гідрометеорології не є посадою державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень, а робота на ній не належать до державної служби відповідно до Закону України «Про державну службу». Між Українським Гідрометцентром та ОСОБА_3 було укладено безстроковий трудовий договір щодо призначення останньої на посаду начальника Чернівецького обласного центру з гідрометеорології відповідно до норм Кодексу законів про працю України. На підставі норм указаного нормативно-правового акту (стаття 45 Кодексу законів про працю України) позивач і наполягає на зобов`язанні відповідача-роботодавця розірвати вказаний трудовий договір.

Оскільки посада начальника Чернівецького обласного центру з гідрометеорології не відноситься до публічної служби в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, то такий позов не є позовом з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які згідно пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належать до юрисдикції адміністративних судів.

Варто зазначити, що пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб`єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб`єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з трудових правовідносин.

При цьому, наявність у цих спірних правовідносинах сторони суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з надзвичайних ситуацій - не змінює правову природу спірних правовідносин (які є по суті трудовими) та не робить спір публічно-правовим. ОСОБА_3 не проходить публічну службу в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій в цих відносинах не виконує функцій суб`єкта владних повноважень, а фактично є лише роботодавцем у трудових відносинах.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що даний спір по суті є трудовим спором і виник поза межами публічно-правових правовідносин, тобто не є публічно-правовим, а тому не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, то наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі.

Частиною шостою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи, що вимоги позивача виникли із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що згідно пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Оскільки у відкритті провадження у даній справі відмовлено, то у разі звернення з клопотанням про повернення судового збору, сплаченого за даний позов згідно квитанції №39 від 23 вересня 2019 року у розмірі 1921,00 грн, такий буде повернено позивачу.

Керуючись статтями 170, 241, 242, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом первинної профспілкової організації працівників Чернівецького обласного Центру з гідрометеорології до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

2. Роз`яснити позивачу право на звернення з цим позовом в порядку цивільного судочинства.

3. Роз`яснити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Лелюк О.П.