Справа № 400/867/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/867/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурія О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що полягає у неприйняті рішення у формі наказу за результатами розгляду її заяв про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів) та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 17.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно відмовив їй у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою, оформивши таку відмову листом. Листи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області за змістом та формою не можуть вважатись належним рішенням у розумінні ч.7 ст.118 ЗК України. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів віднесення земельної ділянки, на яку вона претендує, до ділянок, щодо яких є заборона на відчуження.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що ним правомірно відмовлено позивачу у наданні відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка, на яку претендує позивач, включена до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності для продажу прав на них на земельних торгах.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, знаходиться в межах земельної ділянки площею 12 га, яка наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області віднесена до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставлятимуться на земельних торгах. Відповідно до ст.136 ЗК України зазначене підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

17 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Листом від 12.10.2018 № Б-2975/2-5453/0/20-18СГ Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомило позивача, що за результатами розгляду її заяви було встановлено, що бажана земельна ділянка, яка зазначена на картографічних матеріалах доданих до заяв, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області № 79 від 21.04.2017 року включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах. Тобто дана земельна ділянка, відповідно до положень ч. 3 ст. 136 ЗК України, не може відчужуватися, передаватися та надаватися в користування до завершення торгів. Відповідач повернув позивачу подані матеріали.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідачем не надано вмотивованої відмови на заяву позивача та листом повернуто надані нею матеріали.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Земельним Кодексом України.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у статті 118 ЗК України. Відповідно до положень частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … ведення особистого селянського господарства … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У цій же частині статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася за дозволом, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

Водночас, у частині сьомій статті 118 ЗК України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Разом з тим, в зазначеній статті, не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус ГУ Держгеокадастру в області визначено Положенням №333.

Пунктом 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з пунктом 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів визначено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Оскільки ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області не прийняло жодного передбаченого законом рішення за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 , а лише надіслало позивачу лист, у якому повідомило про відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки державної власності у користування, судова колегія не вбачається підстав для надання йому оцінці по суті, оскільки такий документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) у розумінні пункту 19 частини першої статті 4, частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак не може бути предметом судового розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду по справі № 420/5288/18 від 29 серпня 2019 року та № 815/905/17 від 19 лютого 2019 року (на яке посилається відповідач в апеляційній скарзі).

З наведеного вбачається, що відповідач не вчиняв дій щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, натомість допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши жодного з передбачених статтею 118 ЗК України рішень, оформлених належним чином.

Таким чином, на підставі встановлених в ході розгляду справи обставин суд першої інстанції правильно по суті дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, але не з підстав ненадання відповідачем саме вмотивованої відповіді на заяву ОСОБА_1 , а з підстав не оформлення такої відповіді у формі відповідного наказу.

Тому мотивувальну частину оскаржуваного судового рішення слід змінити у відповідності до ч.4 ст.317 КАС України з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 12 квітня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.286,308,311,317,321,322,325,328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року - змінити з підстав задоволення позову та доповнити його другий абзац наступним реченням: Видати відповідний наказ по суті порушеного питання у заяві ОСОБА_1 від 17.09.2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко