Справа № 826/14632/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м. Київ

Справа № 826/14632/17

Провадження № 11-161апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни (далі - приватний нотаріус), треті особи: ОСОБА_2 , Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відділ), Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Вісак», ТОВ «Творча майстерня «Вісак», про визнання дій протиправними та скасування реєстраційних дій

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року (судді Бєлова Л. В., Василенко Я. М., Шурко О. І.),

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом,у якому просила:

- визнати протиправними реєстраційні дії приватного нотаріуса щодо зміни складу засновників (учасників) ТОВ «Творча майстерня «Вісак», вчинені 3 та 8 листопада 2017 року;

- зобов`язати приватного нотаріуса або іншого уповноваженого державного реєстратора скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 3 листопада 2017 року № 3023519, № 4023519 та від 8 листопада 2017 року № 5023519, відновивши запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Реєстр) по ТОВ «Творча майстерня «Вісак» станом на 2 листопада 2017 року;

- визнати протиправними реєстраційні дії приватного нотаріуса щодо зміни складу засновників (учасників) ТОВ «Вісак», вчинені 3 та 8 листопада 2017 року;

- зобов`язати приватного нотаріуса або іншого уповноваженого державного реєстратора скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 3 листопада 2017 року № 9023515, № 0023515 та від 8 листопада 2017 року № 1023515, відновивши запис в Реєстрі по ТОВ «Вісак» станом на 2 листопада 2017 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 11 грудня 2017 року позов задовольнив частково:

- визнав протиправними та скасував реєстраційні дії, вчинені приватним нотаріусом щодо зміни складу засновників (учасників) ТОВ «Творча майстерня «Вісак» 3 листопада 2017 року за № 3023519, а також інші зміни до установчих документів № 5023519 у ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які були проведені 8 листопада 2017 року.

- визнав протиправними та скасував реєстраційні дії, вчинені приватним нотаріусом щодо зміни складу засновників (учасників) ТОВ «Вісак» 3 листопада 2017 року за № 9023515, щодо зміни керівника в ТОВ «Вісак» № 0023515, а також інші зміни до установчих документів № 1023515 у ТОВ «Вісак», які були проведені 8 листопада 2017 року.

В іншій частині позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 6 березня 2018 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову, якою у задоволенні позову відмовив.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 18 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 6 березня 2018 року скасував, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року залишив у силі.

26 вересня 2018 року ОСОБА_3 - особа, яка не брала участі у цій справі, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що в цьому випадку відповідач вчинив реєстраційні дії щодо зміни складу засновників товариства, оскарження таких дій зумовлене необхідністю захисту корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, апелянт зазначав, що оскаржувана постанова впливає на його права та обов`язки, оскільки ОСОБА_3 набув права власності на частини часток у статутному капіталі ТОВ «Вісак», ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 70 %, права засновника товариств, а тому оскаржувана постанова суду першої інстанції безпосередньо впливає на його права та обов`язки щодо набуття права власності на частини часток у статутному капіталі вказаних товариств.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 12 грудня 2018 року скасував рішення суду першої інстанції та закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин. Тобто в цьому випадку наявний приватноправовий спір, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 грудня 2017 року, оскільки вважає, що за своїм характером цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Касаційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що у цій справі оскаржуються дії та рішення суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Творча майстерня «Вісак» і ТОВ «Вісак», внесенням відомостей щодо зміни керівника юридичної особи та інші зміни. Позивачка при цьому посилалася на недотримання суб`єктами владних повноважень встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

До того ж скаржник зазначає, що підставою для оскарження зазначених дій стала наявність судової заборони на вчинення таких дій, а не можлива невідповідність законодавству протоколів загальних зборів юридичної особи ТОВ «Творча майстерня «Вісак» і ТОВ «Вісак».

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 19 лютого 2019 року передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС, оскільки позивач оскаржує судове рішення з мотивів порушення судом правил предметної юрисдикції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Саприкіній І. В.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 25 березня 2019 року прийняла цю справу до розгляду та призначила її розгляд у порядку письмового провадження.

10червня 2019 року згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду № 18/0/30-19, виданим на підставі рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 12 «Про дострокове вибуття судді Саприкіної І. В. зі складу Великої Палати Верховного Суду», відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, та пункту 3.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенку О. Б.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши в установлених статтею 341 КАС межах наведені в касаційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій установили, що 10 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договори дарування корпоративних прав у ТОВ «Творча майстерня «Вісак» і ТОВ «Вісак» на користь ОСОБА_2 , внаслідок чого до останньої перейшов 51 % корпоративних прав зазначених товариств.

1 листопада 2017 року проведено реєстраційну дію, а саме: здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, змінено склад або інформацію про засновників, у результаті якої розмір часток в статутному капіталі обох товариств становив: 51 % - розмір частки ОСОБА_2 , 30 % - розмір частки ОСОБА_4 , 19 % - розмір частки ОСОБА_1 .

У подальшому, 3 листопада 2017 року відповідачем вчинено реєстраційні дії щодо зміни складу засновників у ТОВ «Творча майстерня «Вісак» і ТОВ «Вісак».

Після цих змін, 8 листопада 2017 року приватним нотаріусом проведено ще ряд реєстраційних дій по зміні керівника та інші зміни до установчих документів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення до суду) завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС у чинній редакції, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час подання позову; далі - ГПК) господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов`язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

Як правильно установлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 оскаржує до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів ТОВ «Творча майстерня «Вісак» і ТОВ «Вісак», внесенням відомостей щодо зміни складу їх засновників та керівника, посилаючись при цьому на недотримання цим суб`єктом встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Отже, звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту її корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а (провадження № 11-479апп18), 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а (провадження № 11-574апп18).

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що спір у цій справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують цих висновків.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків цього суду скаржник не спростував, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді:Т. О. АнцуповаВ. С. Князєв
С. В. БакулінаЛ. М. Лобойко
В. В. БританчукН. П. Лященко
Ю. Л. ВласовВ. В. Пророк
М. І. ГрицівЛ. І. Рогач
Д. А. ГудимаВ. Ю. Уркевич
Ж. М. ЄленінаО. Г. Яновська
О. С. Золотніков