Справа № 9901/257/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2019 року

Київ

справа №9901/257/19

адміністративне провадження №П/9901/257/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., Блажівської Н.Є.,

розглянув у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Громадська рада доброчесності - про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2019 № 197/вс-19,

УСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_1 подав до Верховного Суду як суду першої інстанції позов, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України, Комісія) від 11.02.2019 р. № 197/вс-19 про визнання його таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя в Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

Позивач вказує, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач керувався висновком Громадської ради доброчесності (далі - ГРД, третя особа) від 01.02.2019 р. його не відповідність як кандидата на посаду судді Верховного Суду критеріям доброчесності та професійної етики. Разом з тим, зазначений висновок був поданий з порушенням регламенту (поза межами строку, встановленого для його подачі), що позбавило його можливості надати пояснення на спростування обставин, викладених у висновку. Ці обставини отримали оцінку в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2018р. у справі № 826/10158/17 (набрало законної сили 30.04.2018), яким визнано протиправним і скасовано висновок Громадської ради доброчесності від 18.04.2017р, який стосувався тих же обставин, що і висновок від 01.02.2019.

Обґрунтовуючи довід про невмотивованість рішення від 11.02.2019 № 197/вс-19, позивач посилається на те, що воно ґрунтується на припущеннях, оскільки надані ним докази на спростування обставин, які за висновком Громадської ради доброчесності ставлять під сумнів його доброчесність, ВККС не були досліджені, зокрема: його письмові пояснення, направлені на адресу відповідача 08.02.2019, щодо безпідставних тверджень Громадської ради доброчесності про користування ним квартирою АДРЕСА_1 ; декларація доброчесності, подана ним після попереднього конкурсу до Верховного Суду, коли йому стало відомо про рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шалімов проти України». В оскаржуваному ним рішенні немає вмотивованого висновку щодо набуття ним та членами його сім`ї нерухомого майна в порядку спадкування за заповітом в контексті дотримання ним засад професійної етики та доброчесності судді.

З викладених вище підстав позивач просить скасувати рішення від 11.02.2019 № 197/вс-19 як необґрунтоване та свавільне, яке не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, пунктам 39, 41 висновків Консультативної ради Європейських судів (№17) «Про оцінку роботи суддів, якість правосуддя та дотримання принципів незалежності суду» від 24.10.2014р.

Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2019 ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду із зазначеним позовом та відкрито провадження у справі № 826/10158/17. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 11.07.2019 о 15:00.

10.07.2019 від ВККС України надійшов відзив на позовну заяву, в якому Комісія просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову відповідач вказує, що оскаржуване позивачем рішення ґрунтується на фактичних обставинах та прийняте з дотриманням повноважень Комісії і процедур, встановлених Положенням про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженим рішенням Комісії від 03.11.2016р. № 143/зп-16 ( у редакції рішення Комісії від 13.02.2018р. № 20/зп-18).

Протокольною ухвалою від 11.07.2019 колегія суддів, з врахуванням клопотань позивача та представника відповідача, ухвалила здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

18.07.2019 на адресу суду від ВККС надійшли пояснення до позову та копія досьє ОСОБА_1 як кандидата на посаду судді № 32дпс-640/18.

Перевіривши доводи сторін, наведені на обґрунтування позовних вимог і заперечень, дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням ВККС України від 02.08.2018 № 185/зп-16 оголошено конкурс на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

11.09.2018 позивач звернувся до ВККС України із заявою про проведення стосовно нього кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою призначення.

Рішенням ВККС України від 18.10.2018 № 231/зп-18 ОСОБА_1 було допущено до кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

12.11.2018 позивач склав анонімне письмове тестування, за результатами якого набрав 81,75 балів та відповідно до рішення ВККС України від 13.11.2018 № 257/зп-18 був допущений до виконання практичного завдання на етапі іспиту під час кваліфікаційного оцінювання в межах процедури конкурсу до відповідних касаційних судів у складі Верховного Суду.

За результатами виконаного 14.11.2018 практичного завдання ОСОБА_1 набрав 84 бали та згідно з рішенням Комісії від 29.12.2018 № 330/зп-18 допущений до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» в межах процедури конкурсу до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.

01.02.2019 Громадською радою доброчесності затверджено висновок про не відповідність позивача як кандидата на посаду судді Верховного Суду критеріям доброчесності та професійної етики. Оскільки цей висновок був направлений Комісії засобами електронного зв`язку 01.02.2019 о 23 год.17 хв, тобто з порушенням підпункту 4.10.1 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням Комісії від 13.10.2016р. № 81/зп-16, він не був розглянутий у спосіб, встановлений частиною першою статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), але наведені у висновку обставини були взяті Комісією до відома.

За результатами дослідження досьє та проведення співбесіди з ОСОБА_1 Комісія прийняла рішення від 11.02.2019 № 197/вс-19, відповідно до якого позивача визнано таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у Касаційному кримінальному суді у складі Верховного Суду.

За результатами дослідження наявних у досьє позивача матеріалів та проведення співбесіди ВККС України було встановлено, що дружина позивача за дорученням громадянина ОСОБА_2 , чоловіка її сестри, у 2016 році придбала в Києві квартиру. 05.02.2019 позивач надав письмові пояснення та вказав, що дружина орендує у ОСОБА_2 квартиру з грудня 2016 року. Проте, під час співбесіди 11.02.2019 позивач заявив, що дружина з серпня 2018 року в квартирі ОСОБА_2 не проживає, вказана квартира в грудні 2018 продана. Ці пояснення позивача в рішенні оцінені як суперечливі, що викликають сумнів у їх достовірності.

Комісією встановлено, що 24.09.2002 колегією суддів Апеляційного суду Донецької області під головуванням судді Демяносова О.В. ухвалено вирок про засудження ОСОБА_3 на 15 років позбавлення волі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Шалімов проти України» встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод через тривалість попереднього ув`язнення ОСОБА_3 (три роки і майже одинадцять місяців) та тривалість судового розгляду з 30.10.1998 до 02.10.2003 (чотири роки, одинадцять місяців і три дні). Такі затримки, за висновком ЄСПЛ, були спричинені національними органами і не можуть бути виправдані складністю справи або поведінкою заявника. Позивач в деклараціях доброчесності за 2016 та 2017 роки, які містяться в його досьє як судді, не вказав про свою участь у розгляді справи, що була предметом розгляду ЄСПЛ. При цьому позивач пояснив, що на час подання декларації доброчесності судді за 2016 рік йому не було відомо про рішення ЄСПЛ. Визнаючи такі пояснення неприйнятними, Комісія дійшла висновку, що у декларації доброчесності судді позивач повідомив недостовірні відомості, оскільки й після участі в конкурсі на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, оголошеного рішенням Комісії від 07.11.2016 № 145/зп-16, незважаючи на обізнаність щодо висновку Громадської ради доброчесності від 18.04.2017р., в якому було викладено цю обставину, у декларації доброчесності судді за 2017 рік в порушення вимог статті 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» позивач не підтвердив участь в розгляді справи ЄСПЛ.

ВККС України також було встановлено, що позивач повідомив неповні та недостовірні відомості у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2012 - 2015 роки та в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за 2015 - 2017 роки, що суперечить статті 1 Кодексу суддівської етики. Так, ОСОБА_1 вказав дохід дружини ОСОБА_4 на 69 605,00 грн менше, ніж нараховано податковими агентами; дружина позивача, окрім набуття у власність 15 земельних ділянок загальною площею близько 110 га у спадщину від сторонніх осіб на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області, одна з яких придбана 30.11.2018, має в оренді земельну ділянку площею 7,65 га, розташовану там же і набуту 01.01.2006, проте позивач не вказав цю земельну ділянку в деклараціях. ОСОБА_1 з 2008 по 2016 роки придбав земельні ділянки загальною площею 18,54 га на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області, причому дві земельні ділянки загальною площею 15,01 га набув за заповітами від сторонніх осіб у 2006 році.

Син позивача ОСОБА_5 , який закінчив Московський державний інститут міжнародних відносин (Російська Федерація) і продовжує навчання в цьому ж навчальному закладі в аспірантурі на оплатній основі (строк навчання, як свідчать матеріали досьє, з 01.10.2017 по 30.09.2020), також одержав у спадщину від сторонніх осіб дві земельні ділянки загальною площею 15,42 га на території Зорянської сільської ради Володарського району Донецької області в 2014 - 2016 роках.

Приймаючи оскаржуване рішення, відповідач дійшов висновку, що викладені обставини підтверджуються матеріалами досьє та результатами проведеної співбесіди.

Пунктом 4 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII передбачено утворення Верховного Суду, судді якого призначаються за результатами конкурсу, проведеного відповідно до цього Закону.

Частиною другою статті 81 Закону № 1402-VIII встановлено, що на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою може бути призначена особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою статті 38 цього Закону.

Комісія за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді вищого спеціалізованого суду або Верховного Суду ухвалює рішення про підтвердження або непідтвердження здатності такого кандидата здійснювати правосуддя у відповідному суді та визначає його рейтинг для участі у конкурсі (пункт 4 частини п`ятої цієї статті).

Згідно із частинами першою та другою статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться Комісією з метою визначення здатності кандидата на посаду судді здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.

Критеріями кваліфікаційного оцінювання за частиною другою цієї статті є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.

Кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди (частина перша статті 85 Закону № 1402-VIII).

Однією з вимог до змісту суддівського досьє, як встановлено пунктом 11 частини четвертої статті 85 Закону № 1402-VIII, є вимога щодо наявності в досьє інформації про відповідність витрат і майна судді та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, зокрема копії відповідних декларацій, поданих суддею відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції.

Відповідно до пункту 16 розділу ІІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС України від 03.11.2016р. № 143/зп-16 (далі - Положення), дослідження досьє полягає в систематизації, аналізі, зборі, уточненні даних досьє судді (кандидата на посаду судді) з метою визначення попередніх показників критеріїв кваліфікаційного оцінювання.

Згідно з пунктом 19 розділу ІІІ Положення співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження досьє та складається з таких етапів:

- оголошення доповіді за результатами дослідження досьє;

- надання судді (кандидату на посаду судді) можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію;

- послідовне обговорення із суддею (кандидатом на посаду судді) показників, оцінювання яких потребує уточнення, з метою прийняття остаточного рішення щодо підтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідності судді займаній посаді.

Під час співбесіди обов`язковому обговоренню із суддею (кандидатом на посаду судді) підлягають дані щодо його відповідності критеріям професійної етики та доброчесності (пункт 20 розділу III Положення).

Дослідження досьє та проведення співбесіди як один з етапів кваліфікаційного оцінювання має на меті, окрім іншого, встановити відповідність кандидата на посаду судді критеріям професійної етики та доброчесності. Тобто, в цьому випадку встановлено легітимну мету дій Комісії.

Визначені Законом № 1402-VIII критерії кваліфікаційного оцінювання суддів (кандидатів на посаду судді) спрямовані на забезпечення суддівського корпусу професійними кадрами високого рівня кваліфікації з урахуванням морально-психологічних якостей та загальних здібностей.

З метою сприяння Комісії у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання утворюється Громадська рада доброчесності, яка надає за наявності відповідних підстав висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або суддівського досьє (стаття 87 Закону № 1402-VIII).

Порядок підготовки, розгляду та ухвалення Комісією рішень, а також інші питання процедурної діяльності Комісії визначає Регламент Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затверджений рішенням ВККС України від 13.10.2016р. № 81/зп-16 (далі - Регламент).

Відповідно до пункту 4.10.1. Регламенту інформація щодо судді (кандидата на посаду судді) (далі - інформація) або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності (далі - висновок) надається до Комісії Громадською радою доброчесності не пізніше ніж за 10 робочих днів до визначеної Комісією дати засідання з проведення співбесіди стосовно такого судді (кандидата на посаду судді) (далі - співбесіда). Інформація або висновок подаються до Комісії у паперовій або електронній формі безпосередньо чи за допомогою засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію подання документів. Приймання Комісією інформації або висновку завершується о 18 год. 00 хв. (о 24 год. 00 хв. у разі направлення електронною поштою) дня, який передує першому з 10 робочих днів до визначеної Комісією дати проведення співбесіди. Інформація або висновок вважаються поданими, якщо отримані Комісією у строк, визначений абзацом третім цього пункту. У разі недотримання Громадською радою доброчесності строку, визначеного абзацом третім цього пункту, питання щодо розгляду матеріалів, вирішується Комісією у складі колегії під час проведення засідання, про що ухвалюється протокольне рішення. Висновок, що надійшов після початку засідання з проведення співбесіди, Комісією не розглядається.

Посилання позивача на те, що Комісія не мала підстав для врахування висновку Громадської ради доброчесності від 01.02.2019 з метою його кваліфікаційного оцінювання, оскільки він поданий з порушенням Регламенту і фактично містить посилання на ті ж обставини, які були зазначені у висновку від 18.04.2017р., який був визнаний протиправним і скасований згідно з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2018 справа № 826/10158/17, не можна визнати обґрунтованими з огляду на таке.

Згідно з положеннями статті 85 Закону № 1402-VIII формування і ведення суддівського досьє (досьє кандидата на посаду судді) здійснюються у порядку, визначеному Комісією після консультацій із Радою суддів України.

Порядком формування і ведення суддівського досьє, затвердженим рішенням ВККС від 15.11.2016р. № 150/зп-16 (далі - Порядок), передбачено, зокрема, що суддівське досьє формується і ведеться з метою використання інформації стосовно судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

Інформація, яка міститься в суддівському досьє, використовується, обліковується та зберігається відповідно до вимог Закону № 1402-VIII, законів України «Про захист персональних даних», «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про доступ до публічної інформації», «Про електронні документи та електронний документообіг», цього Порядку та інших нормативно-правових актів (пункт 1.3 Порядку).

Зміст суддівського досьє становить сукупність визначеної Законом № 1402-VIII інформації про загальні відомості стосовно судді, відомості та документи, пов`язані з кар`єрою судді, ефективність здійснення суддею судочинства, про дисциплінарну відповідальність судді, відповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності, а також іншої інформації щодо відповідності судді критеріям кваліфікаційного оцінювання (пункт 2.1 Порядку).

Висновок Громадської ради доброчесності підлягає включенню до суддівського досьє невідкладно після його надходження до Комісії (пункт 4.20 Порядку).

Отже, Законом № 1402-VIII та Порядком визначено обов`язок ВККС використовувати та зберігати у суддівському досьє (у досьє кандидата на посаду судді) висновок Громадської ради доброчесності. Чинними правовими нормами не передбачено можливості вилучення висновку Громадської ради доброчесності із суддівського досьє та досьє кандидата на посаду судді.

Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, що прийняття ВККС України до відома висновку Громадської ради доброчесності від 01.02.2019 не суперечить пункту 4.10.1 Регламенту. Правових підстав для залишення інформації, наведеній у цьому висновку, поза увагою, у Комісії не було. Вона підлягала оцінці наряду з іншими матеріалами досьє. Зі змісту рішення, яке оскаржує позивач, не вбачається, що висновки Комісії за результатами проведення стосовно кандидата на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_1 . попереднього кваліфікаційного оцінювання обумовлені висновком Громадської ради доброчесності.

В рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.03.2018 справа № 826/10158/17 не встановлені обставини щодо відповідності декларацій позивача фактичному майновому стану його та членів його сім`ї, зокрема, декларації за 2017 рік, так само, як і обставини щодо набуття права власності на земельні ділянки. Правова оцінка, яку суд зробив стосовно висновку Громадської ради доброчесності від 18.04.2017 як такого, що ґрунтується на припущеннях, а відтак не свідчить про недобросовісність ОСОБА_1 , не була обов`язковою для ВККС України при дослідженні досьє та проведенні співбесіди, оскільки цей висновок Комісією не брався до уваги.

Повноваження відповідача стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та його виключною компетенцією, як уповноваженого органу, постійно діючого у системі судоустрою. Оцінювання кандидатів за визначеними законом критеріями відбувається з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність. Рішення приймається за внутрішнім переконанням членів Комісії.

Згідно з положеннями Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є правильними (законними).

Жоден інший суб`єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб`єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції Комісії щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів.

Рішення стосовно участі позивача в конкурсі приймалось ВККС України колегіально за внутрішнім переконанням членів Комісії з дотриманням конкурсної процедури відповідно до вимог Конституції та законів України, Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення. Відповідно до правового регулювання кваліфікаційного оцінювання в процедурі конкурсу на зайняття посади судді, оцінка критеріїв компетентності, професійності та доброчесності покладається саме на членів ВККС України і ґрунтується на засадах рівнoправнoсті та співпричетнoсті дo рішення.

Враховуючи наведене, Верховний Суд відхиляє доводи позивача, що рішення відповідача ґрунтується на невмотивованих припущеннях.

У відповідності до частини третьої статті 88 Закону №1402-VIII рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Зміст оскаржуваного позивачем рішення, встановлені судом обставини щодо його прийняття свідчать про відсутність передбачених наведеними нормами підстав для скасування рішення ВККС України.

Виходячи з вище викладених мотивів, Суд приходить до висновку, що рішення від 11.02.2019 № 197/вс-19 відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень для визнання його правомірним.

Керуючись статями 242-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Громадська рада доброчесності - про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2019 № 197/вс-19.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі до Великої Палати Верховного Суду.

Дата складання повного рішення суду 20 вересня 2019 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко,

Л.І. Бившева,

І.Я.Олендер,

Р.Ф. Ханова,

Н.Є. Блажівська,

Судді Верховного Суду