Справа № 1140/2972/18
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 1140/2972/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 2019 року в адміністративній справі № 1140/2972/18 (суддя І інстанції Пасічник Ю.П.)

за позовом ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області про стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення та доповнення позовних вимог від 4 грудня 2018 року (а.с. 53-55) просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача 463,56 грн без врахування загальнообов`язкових податків та зборів та без врахування ПДФО та військового збору, грошової компенсації за невідбуту відпустку;

- стягнути з відповідача на його користь 66814,44 грн без врахування загальнообов`язкових податків та зборів та без врахування ПДФО та військового збору, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- допустити до негайного виконання рішення в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць, що слідує з дня звільнення, тобто за період з 18.07.2018 по 18.08.2018, та стягнути з відповідача на користь позивача 15680,94 грн без врахування загальнообов`язкових податків та зборів та з врахуванням відрахування ПДФО та військового збору.

24 квітня 2019 року позивачем подано клопотання про уточнення та доповнення позовних вимог, в задоволенні якого було відмовлено із занесенням до протоколу судового засідання на підставі ч. 5, 7 ст.243 КАС України (а.с. 166-169). Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходив з того, що клопотання за своїм змістом є фактично заявою про зміну підстав та предмету позову, а відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, а перше судове засідання відбулося 4 грудня 2018 року, то суд відмовив у задоволенні клопотання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 47927 грн 40 коп.;

- присуджено на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 958,85 грн за рахунок бюджетних асигнувань Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області ().

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, задовольнивши позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Також вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про уточнення та доповнення позовних вимог, чим порушив його права на отримання грошової компенсації за невикористану відпустку.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Рішенням 32 сесії сьомого скликання Суботцівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 17 липня 2018 року № 619 достроково припинено повноваження позивача як голови сільської ради за його особистою заявою (а.с.9).

17 липня 2018 року з позивачем було проведено розрахунок належних сум при звільненні, при цьому, як вказує позивач, в день звільнення йому в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не було надано розрахунок сум належних при звільненні, у зв`язку з чим він 23 серпня 2018 року звернувся до відповідача із запитом про надання такої інформації.

Листом від 11 вересня 2018 року позивачеві було надано запитувану інформацію за виключенням довідки про середньомісячний розмір заробітної плати (а.с. 31-34).

Після ознайомлення з отриманою інформацією позивачем було встановлено, що при звільненні йому не було виплачено грошову компенсацію за 5 календарних днів додаткової відпустки право на яку виникло за період роботи на посаді голови сільської ради з 23 червня 2008 року по 23 червня 2018 року.

У зв`язку з вищевказаними обставинами позивач 2 жовтня 2018 року звернувся до відповідача із запитом про надання інформації, а також 12 жовтня 2018 року звернувся до Управління Держпраці у Кіровоградській області із скаргою на дії відповідача (а.с. 13, 14).

31 жовтня 2018 року листом № Б/953-04.3/15-09 позивача було поінформовано, що Управлінням Держпраці у Кіровоградській області проведено інспекційне відвідування відповідача та встановлено порушення вимог ст. 83 КЗпП України щодо нарахування і виплати грошової компенсації за всі дні невикористаної відпустки при звільненні (а.с. 15).

Згідно з Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю від 19 жовтня 2018 року № КР2674/642/АВ, встановлено, що позивач на момент звільнення мав право на щорічну основну відпустку тривалістю 2 календарних дня за період з 23.06.2018 по 17.07.2018 та додаткову відпустку за стаж служби в органах місцевого самоврядування 5 календарних днів (а.с. 74-84).

24 жовтня 2018 року на банківський рахунок позивача було зараховано від відповідача грошові кошти в сумі 1913,66 грн з призначенням платежу компенсація за невикористану відпустку (а.с. 127).

Не погодившись з діями відповідача щодо здійснення розрахунку виплати середньомісячної заробітної плати за весь час розрахунку по фактичний день розрахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до обставин справи та норм законодавства про оплату праці позивач має право на отримання належної йому грошової компенсації за невикористану відпустку.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (надалі Порядок №100) у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з 17 липня 2018 року і в цей же день проведено розрахунок при звільненні, але без врахування сум компенсації за невикористані дні відпустки за 7 календарних днів.

Згідно платіжного доручення від 23 жовтня 2018 року № 101 на картковий рахунок позивача було перераховано 1913,66 грн з призначенням платежу - компенсація за невикористану відпустку (а.с. 127).

Судом правомірно встановлено, що вказані кошти зараховані на картковий рахунок позивача 24 жовтня 2018 року, і це не заперечується учасниками справи, а тому датою фактичного розрахунку слід вважати саме цю дату.

Отже, затримка остаточного розрахунку при звільненні з 17.07.2018 по 24.10.2018 становить 69 днів.

Згідно з довідкою про доходи від 11 вересня 2018 року № 1609 протягом останніх двох місяців, які передували звільненню, заробітна плата позивача становила: лютий 14370,78 грн, березень 14108,08 грн.

Кількість робочих днів у вказаний період становила: лютий - 20 днів, березень 21 день.

Середньоденний розмір заробітку становить: (14370,78 грн + 14108,08 грн) : (20+21) = 694,6 грн.

Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку становить: 694,6 грн х 69 = 47927,4 грн.

Апеляційний суд приходить висновку щодо обґрунтованості проведених розрахунків судом першої інстанції при визначенні середнього заробітку позивача за весь час затримки.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про уточнення та доповнення позовних вимог. Проте колегія суддів не приймає до уваги заперечення апелянта, оскільки таке клопотання являє собою по суті збільшення позовних вимог, про що правильно зазначено і судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Перше судове засідання у справі призначено на 26 листопада 2018 року, заяву ж про уточнення позову позивачем надано лише 24 квітня 2019 року, тобто з порушенням зазначених приписів процесуального законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для прийняття та розгляду заяви про уточнення позовних вимог.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить висновку, що судом першої інстанції правильно проведено нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнуто його з відповідача. Доводи ж позивача в позові та апеляційній скарзі про необхідність стягнення на його користь 66814,44 грн та здійснені ним розрахунки компенсації носять характер припущень і не підтверджені жодними фактичними обставинами справи та документами.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджено обставини справи і надано оцінку всім доводам сторін, рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 травня 2019 року в адміністративній справі № 1140/2972/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко