Справа № 420/4123/19
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4123/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) (далі - ГУ МВС), в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) про відмову в нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги №9/д-524 від 23.04.2019 року;

- зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 та призначити до виплати грошову допомогу у розмірі 78200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 12.03.1998 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України. 06.11.2015 року згідно свідоцтва про хворобу №921/2 в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, його визнано непридатним до служби. 06.11.2015 року він звільнився зі служби МВС через хворобу, відповідно до ст.39б, 38в, 41в, 60в, 55в, графи І Розкладу хвороб і фізичних вад Наказу МВС України №85 від 06.02.2001 року. Відповідно до Виписки від 16.12.2015 року з акта огляду МСЕК серії 10 АВВ №788978 йому під час огляду була встановлена 3 група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС. Зі ступеню втрати працездатності 60% відповідно до довідки №125982 серія 10 ААА від 16.12.2015 року. Наприкінці листопада 2015 року він звернувся до ГУ МВС з заявою (рапортом) з проханням про отримання ним виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він отримав захворювання в період проходження служби в МВС України. 30.12.2015 ним були отримані кошти у розмірі 206 800,00 грн.

12.02.2019 року стан його здоров`я погіршився і відповідно до довідки МСЕК №234487 серія 12 ААБ під час огляду йому встановлена друга група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС зі ступеню втрати працездатності 10% до попередніх, що склала разом 70% від загального ступеню працездатності.

04.04.2019 він звернувся до ГУ МВС з заявою (рапортом) з проханням про отримання ним виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що отримав захворювання в період проходження служби в МВС України, вх.№Д-524 від 05.04.2019 року. 23.04.2019 року отримав відповідь від ГУ МВС, про повернення матеріалів та про те, що одноразова грошова допомога не може бути нарахована та виплачена, оскільки первинна група інвалідності встановлена ще у 2015 році, тобто з моменту первинного огляду пройшло понад 3 роки.

Позивач не погоджується з відмовою відповідача, вважає її незаконною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07.11.2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015 року №850 (далі Порядок №850). Відповідно до п.15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Частина 6 ст.23 Закону України «Про міліцію», Порядком №850 встановлено право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена у довідці МСЕК. Будь-яких обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які встановлені п.4 Порядку №850, Законом не встановлені.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 року у справі №808/1866/16 та від 19.09.2018 у справі №530/1280/17.

Позивач промив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків (а. с. 33-35).

Ухвалою суду від 29.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 2-4).

Ухвалою суду від 29.08.2019 року задоволено клопотання представника позивача про збільшення позовних вимог в частині зобов`язання ГУ МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 та призначити до виплати грошову допомогу у розмірі 78200,00 грн (а.с. 63-64).

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.71-73), в якому вважає позовні вимоги та факти викладені у позовній заяві такими, які не знаходять свого об`єктивного підтвердження та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що наказом ГУ МВС №1336 о/с від 04.11.2015 позивач був звільнений з органів внутрішніх справ через хворобу з 06.11.2015. 16.12.2015 року позивачу встановлена 3 група інвалідності, а друга група інвалідності йому встановлена 12.02.2019 року, відповідно вища ступінь інвалідності позивачу встановлена через 3 роки 1 місяць та 2 днів, що в свою чергу не дає підстав встановлених п.4 Порядку №850 на отримання позивачем повторної виплати. Враховуючи той факт, що вища група інвалідності була встановлена позивачу поза періодом у 2 роки встановленим п.4 Постанови №850, тому, на думку відповідача, права позивача жодним чином порушено не було.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ,1975 року народження (а.с.11-13), у період з 12.03.1998 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

06.11.2015 року згідно свідоцтва про хворобу №921/2 в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивача визнано непридатним до служби та 06.11.2015 року звільнено зі служби МВС через хворобу.

Відповідно до Виписки від 16.12.2015 року з акта огляду МСЕК серії 10 АВВ №788978 позивачу під час огляду була встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС. Зі ступеню втрати працездатності 60% відповідно до довідки №125982 серія 10 ААА від 16.12.2015 року. Наприкінці листопада 2015 року він звернувся до ГУ МВС з заявою (рапортом) з проханням про отримання ним виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він отримав захворювання в період проходження служби в МВС України. 30.12.2015 ним були отримані кошти у розмірі 206 800,00 грн.

12.02.2019 року відповідно до довідки МСЕК №234487 серія 12 ААБ позивачу встановлена ІІ група інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в МВС зі ступеню втрати працездатності 10% до попередніх, що склала разом 70% від загального ступеню працездатності.

04.04.2019 позивач звернувся до ГУ МВС з заявою (рапортом) з проханням про отримання ним виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він отримав захворювання в період проходження служби в МВС України, вх.№Д-524 від 05.04.2019 року (а.с.21).

Листом ГУ МВС від 23.04.2019 року його повідомлено, що підстави для нарахування грошової допомоги у більшому розмірі відсутні, оскільки відповідно до п.4 Порядку №850 виплата допомоги проводиться з урахуванням раніше виплаченої, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності буде встановлено вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток, в той час у заявника пройшло з моменту первинного огляду понад три роки (а.с.14).

07.11.2015 року набрав чинність Закон України «Про Національну поліцію».

Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, визнаний таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок на отримання одноразової грошової допомоги був встановлений ст.23 Закону «Про міліцію» та Порядком №850, затверджений постановою КМУ відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" було встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Вказана норма Закону зазначена також у п.3 Порядку №850.

Пунктом 4 Порядку також встановлено - якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, КМУ затверджуючи вказаний Порядок фактично визначив додаткові пільги, що до виплати одноразової грошової допомоги, ніж ті, що встановлені ст.23 Закону України «Про міліцію», якій втратив чинність з 07.11.2015 року, надавши можливість працівнику міліції, якому протягом двох років буде встановлена вища група інвалідності, отримати доплату до виплаченої одноразової грошової допомоги, обмеживши це право двома роками.

Стаття 242 КАС України встановлює вимоги щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Частина 5 ст.242 КАС України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Верховним Судом у касаційному порядку розгляну справа №808/1866/16 за позовом ОСОБИ до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову відповідача і зобов`язати прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року, позов задоволено. Рішення судів мотивовані тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням працівникові міліції інвалідності не обмежується у часі. Вирішальним є наявність причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ. При первинному установленні інвалідності, зв`язок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції №850 незалежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.

За результатами розгляду справи в касаційному порядку Верховний Суд виклав наступну позицію (пункти 16-21).

Відповідач мотивував свою відмову у виплаті одноразової грошової допомоги наявністю обставин, передбачених пунктом 4 Порядку № 850.

Згідно з вказаною нормою якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Однак Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Таким чином позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію»

Колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки судів є правильними.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги викладене у листі №9/д-524 від 23.04.2019 року; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2014 року щодо призначення та виплати йому грошової допомоги з урахуванням встановлених судом обставин.

Керуючись статтями 2,3,6,7,8,9,12,139,241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) про відмову в нарахуванні та виплати одноразової грошової допомоги викладене у листі №9/д-524 від 23.04.2019 року.

Зобов`язати Головне управління МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) повторно розглянути повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.04.2014 року щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги з урахуванням встановлених судом обставин.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.