Справа № 140/435/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6159/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Каленюк Ж.В., час проголошення судового рішення 15 год 50 хв у м. Луцьк, дата складання повного тексту судового рішення 07 травня 2019 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA205040/2019/000035/2 від 12.02.2019 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205040/2019/00536.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що подані документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Крім того, в поданій до митного оформлення митній декларації мають місце розбіжності, зокрема, в графі 9 МД «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання» вказано « ОСОБА_2 », тоді як в графі 8 МД «Одержувач товару» - ОСОБА_3 , який згідно з довіреністю ННО193715 від 13.12.2018 є представником ОСОБА_1 . У поданих до митного оформлення та надісланих на вимогу митного органу банківських документах, особою, яка здійснювала оплату за транспортний засіб вказано ОСОБА_4 Вказаний транспортний засіб переміщувався у несупроводжуваному багажі, що в розумінні ч.2 ст.368 МК України може свідчити про неврахування позивачем витрат на страхування та перевезення при визначені фактурної вартості. Звіт про оцінку транспортного засобу №259/19 від 12.02.2019 підготовлено без врахування комплектації конкретного автомобіля, яка зазначена в акті про проведення митного огляду та виконано без дотриманням вимог п.п.7.53.5 п.7.53 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №3142/5/2092 від 24.11.2003, в частині використання ресурсів мережі Інтернет, оцінювачем не відображено про включення або не включення до ринкової вартості суми податку на додану вартість.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксація судового розгляду технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 згідно рахунку-фактури №190128.1-AST/PPDD від 28.01.2019 придбала на території Польщі в компанії «ASANTECHSP.Z.O.O.» легковий автомобіль марки «BMW», модель Х3, бувший у користуванні, кузов № НОМЕР_1 (далі - Автомобіль , ТЗ), за ціною 15000 євро (ПДВ 0%), на умовах оплати протягом 180 днів. Оплата за товар проведена у безготівковій формі, про що свідчать банківські квитанції №441 від 02.02.2019 та №518 від 05.02.2019.

Позивачем було подано електронну митну декларацію №UА209190/2018/041719 від 14.12.2018, якою задекларовано для митного оформлення Автомобіль.

Декларантом ТзОВ «Кастомс Брок Плюс» для митного оформлення в режимі імпорту Автомобіля було подано митну декларацію №UA205040/2019/007623 від 07.02.2019, в якій зазначено його фактурну вартість 15000 євро, що становить митну вартість за першим основним методом її визначення.

Одночасно з обумовленою митною декларацією надано наступні документи : рахунок-фактура №190128.1-AST/PPDD від 28.01.2019, акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205010/2019/213517 від 06.02.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.09.2015, довіреність ННО 193715 від 13.12.2018, копію митної декларації країни відправлення товару №19PL301010Е0090570, платіжні документи про сплату митних та інших платежів №32 та №33 від 05.02.2019, паспортний документ для виїзду за кордон, паспорт громадянина України.

19.02.2019 посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, у якому зазначалося про надання протягом десятиденного терміну додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме : банківських платіжних документів (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, договору (угоду, контракт) з третіми особами, зазначені в технічному паспорті № НОМЕР_4 від 02.10.2016, рахунки про здійснення платежів третім особам, за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами, якщо здійснювалось страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування, інші документи, що містять відомості про вартість страхування, інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням).

07.02.2019 посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення, у якому зазначалося, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 15000 євро. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, а саме : «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами : НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 25650», відповідно до наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку» та згідно ст.53 МК України запропоновано у 10-денний термін надати договори (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, висновки про якісні та вартісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними установами, якщо здійснювалось страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування, транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, інші документи для підтвердження заявленої митної вартості (за власним бажанням).

На вимогу митного органу декларантом надано такі документи : банківську квитанцію про оплату товару, декларацію країни відправлення товару, звіт про оцінку транспортного засобу, довіреність на представництво, письмове пояснення ОСОБА_3 від 12.02.2019.

За опрацювання розгляду митної декларації та доданих до неї документів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205040/2019/000035/2 від 12.02.2019 до суми 25650 євро. У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом (за основним методом визначення митної вартості на рівні 15000 євро).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205040/2019/00536. У цій же картці митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості товару у графах 12, 45 МД відповідно до рішення про коригування митної вартості.

13.02.2019 позивачем було подано митну декларацію №UA205040/2019/009389, за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку зі сплатою митних платежів, згідно з митною вартістю, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Згідно ст.ст.49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

За змістом ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі : невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідно до ч.3 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи : договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Також, згідно ч.6 ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву щодо правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати митний орган може лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20.02.2018 по справі №809/1884/16.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що відповідачем проігноровано вищевказані положення та вимоги митного законодавства та без належного обґрунтованих підстав витребувано у декларанта додаткові документи та відомості.

До того ж, як зазначив Верховний Суд у постанові від 30.10.2018 по справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Таким чином, визначення відповідачем митної вартості ТЗ, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, лише на підставі неподання позивачем запитуваних митним органом документів, є необґрунтованим та безпідставним.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з копії довіреності ННО 193715 від 13.12.2018, наданої суду та відповідачу разом із митною декларацією, видно, що ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_3 придбати (купити на її ім`я), у тому числі за межами України, транспортні засоби з оформленням їх у митних органах. Тому, суд першої інстанції правильно вказав, що одержувачем товару (графа 8 МД) є ОСОБА_3 , а платежі за придбаний товар здійснював ОСОБА_4 . У свою чергу, у письмовому поясненні від 12.02.2019, наданому митниці, ОСОБА_3 повідомив, що безкоштовно перемістив придбаний автомобіль, витрати на страхування та транспортування ОСОБА_1 не понесла. З документів, що є у справі, інше не вбачається. Ненадання додаткових документів обумовлене відсутністю додаткових витрат у ОСОБА_1 .

Відповідно до роз`яснення стосовно заповнення графи 9 «Особа, відповідальна за фінансове врегулювання», що наведене у пункті 2 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №651 від 30.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за №1372/21684, якщо описом цієї графи не передбачено інше, у графі зазначаються відомості про резидента, що уклав зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту). В інших випадках при декларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, у графі зазначаються відомості про одержувача (при пересиланні) або громадянина, який безпосередньо ввозить їх на митну територію України. Якщо такий громадянин є уповноваженою особою іншого громадянина і діє на підставі нотаріально посвідченого доручення (довіреності), у графі зазначаються відомості про такого іншого громадянина-довірителя.

У повідомленні митниці від 07.02.2019 зауваження щодо неправильного заповнення митної декларації №UA205040/2019/007623 від 07.02.2019 не зазначаються, так само і картка відмови у митному оформленні не містить таких підстав. Оплата митних платежів здійснювалася ОСОБА_1 (квитанції №32 та №35 від 05.02.2019, №72 від 13.02.2019). Відповідно до МД №UA205040/2019/009389 від 13.02.2019, за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України, у графі 9 зазначено ОСОБА_1 .

З цього слідує, що у даному випадку мала місце описка при заповненні МД №UA205040/2019/007623 від 07.02.2019. При цьому факт подання декларації з помилкою жодним чином не вплинув на числові значення складових митної вартості.

У пункті 2 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон Україна, затверджених наказом Держмитслужби України №1118 від 17.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за №1428/11708, визначено, що документами, які підтверджують право власності на транспортний засіб, є придбані в підприємств - оформлені на відповідних бланках і завірені печатками цих осіб чи інших організацій та установ оригінали рахунків, чеків, рахунків-фактур, інвойсів, інших документів. У цих документах, крім чеків, згідно з формою відповідного бланка повинні бути зазначені дата продажу, номери шасі (рами), кузова (або ідентифікаційний номер), двигуна транспортного засобу (ТЗ), його модель і рік виготовлення, а також прізвище, ім`я, по батькові особи, якій продано ТЗ.

У даному випадку зовнішньоекономічний контракт між сторонами (фізичною особою та юридичною особою) не оформлявся, натомість продавцем Компанією «ASANTECHSP.Z.O.O.» видано покупцю рахунок-фактуру №190128.1-AST/PPDD від 28.01.2019 на ім`я ОСОБА_1 , що відповідає зазначеним вище вимогам та є належним документом у розумінні пункту 2 розділу І Правил.

Також, як правильно встановлено судом першої інстанції, митним органом, ні в повідомленні декларанту про надання додаткових документів від 07.02.2019, ні в оспорюваному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації), не зазначив які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах і які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Отже, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно, їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом Компанією «ASANTECHSP.Z.O.O.» товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Також, з матеріалів справи видно, що одержувачем та власником товару у даному випадку є фізична особа. ОСОБА_3 , який в інтересах ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності здійснював поставку придбаного нею автомобіля через митний кордон України, 06.02.2019 подав митну декларацію для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.368 МК України, для цілей оподаткування товарів, які переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (ч.2 ст.368 МК України).

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (ч.4 ст.368 МК України).

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, право самостійно визначати митну вартість товарів, що імпортуються громадянами України для власних потреб, у митного органу виникає лише у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної (митної) вартості товарів. Визначення митної вартості в цьому випадку здійснюється на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари.

Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №689 від 11.09.2015, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації, як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС, спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку, інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів, інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару, інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи, інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС, цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством, інформація отримана з мережі Інтернет.

Наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, однак така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі : 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості товарів №UА205110/2019/000194/2 від 20.02.2019 вказано, що воно прийняте у зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Тобто, апелянт при прийнятті рішення застосував положення п.2 ч.6 ст.54 МК України. При цьому митну вартість він визначив також за другорядним методом - резервним.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ст.64 МК України).

Відповідно до п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити : наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Згідно п.2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII цієї угоди під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з п.2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Однак, в оспорюваному рішенні зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. При прийнятті оспорюваного рішення митним органом використано виключно інформацію, надану у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів».

Відтак, вказане свідчить про відсутність виконання з боку митного органу обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині того, що декларантом подано митному органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги доводи відповідача на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, оскільки в додатку 8 до зазначеної Методики наведено перелік рекомендованих до використання нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, серед яких є періодичний довідник «SuperSCHWACKE» - Eurotax, Швейцарія.

Разом з тим, відповідачем не було доведено, що система оцінки транспортних засобів SchwackeNet є періодичним довідником «SuperSCHWACKE» - Eurotax, Швейцарія.

Жодних відомостей про врахування вищевказаних пошкоджень під час коригування митної вартості автомобіля ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, оцінка SchwackeNet була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року по справі №140/435/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 24.09.2019.