Справа № 160/4623/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2019 року Справа № 160/4623/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняХобот І.М.
представника позивача представника відповідача Ліфінець Ю.Ю. Збаржевецького О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідачем 02.07.2019 року надано відзив на позовну заяву.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримала.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Так, 31.03.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» та компанією Gorenje gospodinjski aparati, d. d. (Словенія) укладено зовнішньоекономічний контракт № GOR-UKR 010/11, за умовами якого продавець зобов`язався продати, а покупець купити та оплатити товари під товарним знаком «Gorenje», найменування, номенклатура, кількість та вартість яких визначається комерційними інвойсами, які є невід`ємною частиною Контракту.
Правомірність рішення про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема: код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів.
Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 544 Митного кодексу України одним із основних завдань митної служби України є ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності УКТ ЗЕД), яка за приписами частин 1, 2 статті 67 Митного кодексу України складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Відповідно до статті 67 Митного кодексу України, українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
За приписами частини 1 статті 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Відповідно до частини 2 статті 69 Митного кодексу України, органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Так, основними правилами інтерпретації класифікації товарів УКТ ЗЕД, які наведені в Митному тарифі України, встановлено, що класифікація товарів в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності повинна здійснюватися за певними правилами. З метою забезпечення виконання Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 р. № 584-VIII та постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. № 428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», голова Державної Фіскальної служби України наказом № 401 від 09.06.2015 р. затвердив Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - Пояснення).
За Правилом 1 ОПІ: назви розділів, груп та підгруп наводяться лише для зручності користування. Для юридичних цілей класифікація товарів проводиться виходячи з найменувань товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо такі тексти назв та примітки не вимагають іншого, відповідно до таких положень.
У відповідності з Поясненнями III до Правила 1 ОПІ, друга частина цього Правила говорить про те, що класифікацію слід проводити:
а) відповідно до назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп;
б) якщо в цих назвах чи Примітках не застережене інше, то відповідно до положень Правил 2, 3, 4 і 5, де це прийнятно.
Поясненням IV до Правила 1 ОПІ встановлено, що в положенні III б) вираз "якщо в цих назвах чи Примітках не застережене інше" цілком недвозначно означає, що тексти назв товарних позицій і Примітки до розділів чи груп є пріоритетними, тобто враховуються в першу чергу для класифікації товару.
Тобто класифікація товару за УКТЗЕД має здійснюватися перш за все, виходячи з назв товарних позицій та Приміток до них.
За Правилом 3 ОПІ у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис.
В Поясненнях до Правила 3 вказано: «І. Це Правило передбачає три методи класифікації товарів, які, на перший погляд, можуть бути віднесені до двох чи більше товарних позицій, або згідно з умовами Правила 2 б), або за будь-якої іншої причини. Ці методи застосовуються в тій послідовності, в якій вони наведені в цьому Правилі.
Отже, черговість застосування методів класифікації така: а) точний опис товару; б) розпізнавальна ознака; в) товарна позиція, що йде останньою в порядку зростання кодів.
Перший метод класифікації наводиться в Правилі 3 а), відповідно до якого товарній позиції, що забезпечує найбільш конкретний опис товарів, надається перевага перед товарною позицією, що дає більш загальний опис.
Суд зазначає, що недоцільно встановлювати жорсткі правила, відповідно до яких можна визначити, чи дає одна товарна позиція більш конкретний опис товару, ніж інша, але в цілому слід зазначити, що:
а) товар більш конкретно характеризується за його назвою, ніж за назвою групи товарів;
б) якщо товари відповідають опису, що більш чітко ідентифікує їх, то цей опис є конкретнішим ніж той, за яким ідентифікація менш повна».
Таким чином суд вважає, що відповідачем під час обрання між двох товарних позицій, класифікація товару за УКТЗЕД мала здійснюватися, виходячи з назви товару у товарній позиції, що дає більш точний опис товару, а це, товарна позиція - 8418 - Холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів. Товарна ж позиція, визначена відповідачем - 8509 Машини електромеханічні побутові з умонтованим електродвигуном, містить більш загальний (неконкретний) опис товару.
Враховуючи зазначені Правила та Пояснення, товар - льодогенератор найбільш повно відповідає товарній позиції «8418 - Холодильники, морозильники та інше холодильне або морозильне обладнання, електричне або інших типів; теплові насоси, крім установок для кондиціонування повітря товарної позиції 8415».
Крім того, суд зазначає, що детальний аналіз ОПІ та Пояснення до них, що стосуються Приміток до Групи 84 та Групи 85 також дозволяє дійти висновку про безпідставність позиції відповідача з приводу зміни коду товару.
Так, в Поясненнях (І) до товарної позиції 8418 вказано, що ця товарна позиція включає: «Холодильники та холодильні установки цієї товарної позиції є переважно машинами або складаннями агрегатів, здатними в режимі безперервної роботи підтримувати низьку температуру (біля 0°С і нижче) на активному охолоджувальному елементі за допомогою абсорбції прихованої теплоти випарювання скраплених газів (наприклад, аміак, галогеновані вуглеводні), летких рідин або у випадку деяких суднових холодильників - води».
Як слідує з опису товару, який міститься на сайті ТМ Gorenje та був використаний відповідачем під час перевірки, льодогенератор - товар, що призначений для виробництва льоду (шматочків льоду) за допомогою холодагента R600a, що і є активним охолоджувальним елементом, тобто є машиною, здатною в режимі безперервної роботи підтримувати низьку температуру (нижче 0 X.) на активному охолоджувальному елементі.
В Примітках (3) до Пояснень до товарної групи 85 вказано, що «До товарної позиції 8509 включаються лише ті електромеханічні машини, що використовуються, як правило, у побуті: натирачі підлоги, подрібнювачі харчових продуктів, міксери, соковижималки для фруктів або овочів, різної маси; інші апарати максимальною масою до 20 кг.».
Більш того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не враховано, що в розділі «А» Загальних положень Пояснень до групи 85 прямо вказано, що до цієї групи включаються всі електричні машини та устаткування, крім: (а) машин та устаткування групи 84, що класифікуються там, навіть якщо вони електричні (див. Загальні положення до групи 84)».
Таким чином, твердження відповідача не базуються на нормах ОПІ, УКТЗЕД, Поясненнях. Відтак, відповідач під час класифікації товару дійшов до невірного висновку про віднесення товару до товарної позиції 8509.
У відзиві на позов відповідач також посилається на обов`язкову тарифну інформацію (ВТІ) митної адміністрації Німеччини від 23.06.2014 №ОЕ9160/14-1 та від 14.03.2012 №ОЕ1575/12-1.
З цього приводу суд зазначає, що спірний товар був ввезений позивачем з Словенії - країни, що є членом Європейського Союзу, як і Німеччина. Згідно наданих партнером позивача митних декларацій ЕХА, які оформлювались на кожну партію спірних товарів під час їх експорту, код товару за УКТ ЗЕД визначений саме 84186900.
Крім цього, код льодогенераторів згідно УНТ ЗЕД 8418 69 00 90 визначений в Постанові КМУ від 16 березня 2017 p. №231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій». Тобто такий код товару використовується державними органами на державному рівні.
На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності визначення позивачем коду товару у митній декларації від 23.04.2019 року №UA125230/2019/752021.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає оскаржувані рішення Київської митниці ДФС про визначення коду товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення такими, що протирічать закону та підлягають скасуванню.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень в повному обсязі.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3842,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Стягнути з Київської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфі Трейд" судовий збір у сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 серпня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська