Справа № 820/2920/18
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа №820/2920/18

адміністративне провадження №К/9901/26956/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В. , Желтобрюх І.Л.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до Харківського управління офісу великих платників податків Держаної фіскальної служби про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківводоканал" звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС незаконним; визнати протиправним та скасувати рішення №7 від 1 червня 2017 року щодо стягнення грошових коштів з банківських рахунків КП "Харківводоканал"; стягнути з Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС на користь КП "Харківводоканал" кошти на загальну суму 1159279,89 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням №7 від 1 червня 2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року, адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення №7 від 1 червня 2017 року щодо стягнення грошових коштів з банківських рахунків КП "Харківводоканал, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

24 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року, у якій відповідач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду прийнята у відкритому судовому засіданні 26 жовтня 2018 року, повний текст виготовлено 5 листопада 2018 року, касаційну скаргу подано 18 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

В касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що касаційна скарга на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року вже подавалась, проте ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2019 року була повернута у зв`язку з тим, що скаржником не сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі.

Розглянувши вказане клопотання, Суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою 2 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 329 якого встановлено строк для подання касаційної скарги.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

В контексті наведеного, зважаючи на положення вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що вчасна подача первинної касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк встановлений статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України скаржником не наведено.

Зважаючи на викладене, підстави, наведені в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не можуть бути визнані поважними.

Частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд вважає за необхідне встановити відповідачу десятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання суду касаційної інстанції належних доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою у строк, визначений законом, або вказати інші підстави для поновлення цього строку.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 329, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року.

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 4 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до Харківського управління офісу великих платників податків Держаної фіскальної служби про скасування рішення, залишити без руху.

Встановити особі, що подала касаційну скаргу, десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх