Справа № 816/1019/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р. Справа № 816/1019/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Костенко ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Головко А.Б.) від 08.06.2018 року (повний текст рішення складено 18.06.2018 року) по справі № 816/1019/18

за позовом фізичної особи - підприємця Костенко ОСОБА_1

до Лохвицької міської ради, третя особа Головний державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Лохвицькому районі Ємець В.Г.

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицької міської ради, третя особа: головний державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Лохвицькому районі Ємець В.Г. про визнання протиправним та скасування рішення від 15.02.2018 № 75 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 "; визнання протиправним та скасування рішення від 15.02.2018 № 76 "Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціонів)".

01.06.2018 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог /том 2 а.с. 50-51/, у якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 75 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 »;

- визнати протиправним і скасувати рішення Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 76 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)»;

- визнати протиправним та скасувати рішення Лохвицької міської ради від 17.05.2018 № 47 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчує Лохвицькій міській раді право комунальної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 » - в частині 1 «затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка посвідчує територіальній громаді Лохвицької міської ради право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0238 га, кадастровий номер :50:004:0064, яка знаходиться по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 ».

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що рішеннями від 15.02.2018 №№ 75, 76 міська рада надала дозволи на підготовку проведення аукціону з метою продажу права оренди на земельну ділянку площею 0,0238 га, кадастровий номер :50:004:0064, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . Однак позивач вважає, що має право на отримання в оренду вказаної земельної ділянки, яке підтверджується розробленими документами. На думку позивача, відповідач безпідставно ухиляється від укладення та підписання договору оренди земельної ділянки, посилаючись на судові процеси, які не стосуються реалізації права позивача на отримання ділянки шляхом укладення договору оренди.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити її вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Лохвицької міської ради № 76 від 15.02.2018 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на необґрунтованість та невмотивованість оскаржуваного рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Третя особа правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що рішенням Лохвицької міської ради № 645 від 17.11.2006 позивачу надано дозвіл на збір матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки під будівництво магазину Промтовари за адресою АДРЕСА_1 із земель запасу Лохвицької міської ради, не наданих у власність та постійне користування в межах населеного пункту землі індивідуальної житлової забудови, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, прибудинкова територія /том 1, а.с. 28/.

04.06.2007 Лохвицькою міською радою прийнято рішення № 36, яким надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0238 га у АДРЕСА_1 та виготовлення проектно-кошторисної документації на будівництво магазину Промтовари /том 1 а.с. 16/.

Рішенням Лохвицької міської ради № 24 від 12.06.2008 розглянуто заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0238 га в АДРЕСА_1 , затверджено вказаний проект землеустрою та надано громадянці ОСОБА_2 дозвіл на розробку технічної документації землеустрою щодо посвідчення права користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 із земель комерційного призначення /том 1 а.с. 48/.

26.12.2008 приватним підприємством Меридіан розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування (оренди) земельною ділянкою ФОП ОСОБА_2 на території Лохвицької міської ради в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 Лохвицького району АДРЕСА_3 /том 1 а.с. 43-57/.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.07.2010 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 238 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , становить 44348,92 грн. /том 1, а.с. 58/.

22.03.2010 Лохвицькою міською радою прийнято рішення № 35, яким рішення № 24 від 12.06.2008 визнано таким, що втратило чинність у зв`язку з невиконанням пункту 3 останнього /том 1, а.с. 190/.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.02.2011 у справі № 3/148, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2011, рішення Лохвицької міської ради від 22.03.2010 № 35 визнано недійсним /том 1 а.с. 74-77, 188-189/.

Рішенням Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 75 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в АДРЕСА_1 » надано приватному підприємству "Регіональний інвестиційний центр аукціонів" дозвіл на розроблення, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0238 га кадастровий номер :50:004:0064, по АДРЕСА_3 , з метою продажу права оренди на неї на земельних торгах /том 1 а.с. 93/.

Рішенням Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 76 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)» визначено земельну ділянку комунальної власності площею 0,0238 га кадастровий номер :50:004:0064, по АДРЕСА_3 , право оренди на яку підлягає продажу на земельних торгах у формі аукціону (аукціон), для будівництва та обслуговування будівель торгівлі /том 1 а.с. 94/.

17.05.2018 Лохвицька міська рада прийняла рішення № 47 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчує Лохвицькій міській раді право комунальної власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 » пунктом АДРЕСА_4 якого вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка посвідчує територіальній громаді Лохвицької міської ради право комунальної власності на земельну ділянку площею 0,0238 га, кадастровий номер :50:004:0064, яка знаходиться по АДРЕСА_1 » /том 1 а.с. 236/.

Не погоджуючись із рішеннями Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 75, 76 та від 17.05.2018 № 47, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації, та на даний час позивач не являється орендарем земельної ділянки, відповідно її права та інтереси не порушено. Щодо звернення позивача до господарського суду Полтавської області з приводу зобов`язання відповідача укласти договір оренди земельної ділянки, суд дійшов висновку, що саме під час розгляду справи у господарському суді має вирішуватись питання щодо укладення договору оренди земельної ділянки з відповідачем, яке позивач намагається захистити у адміністративному суді шляхом оскарження спірних рішень. Отже, обраний спосіб захисту порушеного права в цій справі є неналежним способом захисту порушеного права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування рішень Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 75 та від 17.05.2018 № 47 жодною із сторін не оскаржується, на підставі положень ч. 1 ст. 308 КАС України не підлягає апеляційному перегляду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме щодо законності та правомірності рішення Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 76, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" та до ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до Земельного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно та в порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Колегія суддів зазначає, що підстави набуття прав на землю визначені розділом IV Земельного кодексу України. Після прийняття органом державної влади або місцевого самоврядування рішення про надання земельної ділянки у власність або в користування, затвердження результатів аукціону, укладення відповідної цивільно-правової угоди, набуття права власності на житловий будинок, будівлю, споруду особа має право на одержання земельної ділянки у власність або в користування і право вимагати оформлення документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою.

Частиною 2 статті 93 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 124 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Частиною 2 статті 126 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Як встановлено під час розгляду справи, позивач, користуючись своїм правом на оренду земельної ділянки, у 2006 році звернулась до Лохвицької міської ради з відповідною заявою, отримала необхідні дозволи, вжила належних заходів для отримання вказаної ділянки, що були передбачені законодавством, чинним на момент звернення. Зокрема, нею було замовлено, оплачено та отримано технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування (оренди) земельною ділянкою, направлено відповідачеві проект договору оренди тощо.

Таким чином, будь-яких доказів, з яких би вбачалося недотримання позивачем визначеного законом порядку одержання земельної ділянки в оренду, матеріали справи не містять.

Тобто позивач, виявивши бажання взяти земельну ділянку в оренду та отримавши від міської ради відповідний дозвіл, вжила всіх передбачених законом заходів для укладення відповідного договору, а відтак мала законне право очікувати вчинення міською радою дій, спрямованих на укладення такого договору. Однак таких дій відповідачем не було здійснено з 2010 року і по теперішній час, що є порушенням прав позивача.

Відповідний висновок узгоджується з принципами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та з практикою Європейського суду з прав людини, що застосовується судами як джерело, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Зокрема, як зазначено у п. п. 70 та 71 рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 "Справа "Рисовський проти України", суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічну правову позицію викладено Європейським судом з прав людини і у справах "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (PincovaandPinc v. theCzechRepublic), у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland) тощо.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30.06.06 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Колегія суддів вважає, що необґрунтована відмова відповідача у наданні позивачеві земельної ділянки в оренду, незважаючи на прийняття міською радою рішень про погодження місця розташування спірної земельної ділянки та про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки - приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Конституційний суд України у рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив про те, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України (п.4).

При цьому, у п. 5 мотивувальної частини цього Рішення Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 року № 1-зп.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що відповідач, приймаючи, зокрема, спірне рішення № 76 від 15.02.2018 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)», порушив по відношенню до позивача гарантію стабільності суспільних відносин між органом місцевого самоврядування і фізичною особою, позбавивши останнього впевненості у тому, що його існуюче становище буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

З урахуванням тієї обставини, що рішення про погодження місця розташування спірної земельної ділянки та про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення відповідної земельної ділянки приймалися Лохвицькою міською радою у 2006 2007 роках (тобто до 01.01.2008), колегія суддів зазначає, що, у відповідності до вищенаведених приписів Перехідних положень Земельного кодексу України, передання в оренду позивачеві спірної земельної ділянки має здійснюватися без проведення земельних торгів (аукціону).

Крім наведеного, колегія суддів зазначає, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 у справі № 3/130, визнано укладеним договір оренди земельної ділянки під будівництво магазину Промтовари на території м. Лохвиця, вул. Шевченка, 12 між Лохвицькою міською радою Полтавської області і ФОП ОСОБА_2 у редакції, що визначена у резолютивній частині цього судового рішення.

За приписами ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Приписами ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Тобто, право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки визнано рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 76 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)» є протиправним, а тому підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В свою чергу відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Лохвицької міської ради № 76 від 15.02.2018 «Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)», із прийняттям в цій частині нового судового рішення про їх задоволення.

В іншій частині рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 року по справі №816/1019/18 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасування рішення Лохвицької міської ради від 15.02.2018 № 76 Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону).

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Лохвицької міської ради Полтавської області від 15.02.2018 № 76 Про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону).

В іншій частині рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Гуцал М.І. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений 26.09.2019 року.