Справа № 140/2476/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6835/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року, ухвалене суддею Валюх В.М. у м.Луцьку Волинської області, у справі №140/2476/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2018 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача - Волинської митниці ДФС, у якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо відновлення митного режиму вільної торгівлі відносно товару сідельний тягач RENAULT T460, 2014 року виготовлення, шасі НОМЕР_1 , згідно МД від 25.05.2018 №205090/2018/039638 та зобов`язати відновити режим вільної торгівлі.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.05.2015 імпотувала на теритоію України сідельний тягач як преференційний товар в рамках режиму вільної торгівлі, визначеної Угодою про асоціацію між Україною та Європейським Союзом та Протоколу 1 до неї. На підтвердження такого статусу товару було подано сертифікат EUR.1 від 22.05.2018 №D1051032. Однак, відповідачем призупинено режим вільної торгівлі відносно цього товару, а сертифікат направлено на перевірку до уповноважених органів країни експорту. Як на підставу для перевірки сертифіката відповідач вказує на наявність сумнівів в статусі походження товару, з огляду на те, що товар був у вжитку та експортер товару не є його виробником. Однак, на думку позивача, наведені підстави не відповідають Протоколу №1 та Угоді. Вказує, що відповідно до листа відповідача від 25.10.2018 для товарної позиції 8701, по якій оформлявся товар, для набуття статусу преференційного походження передбачено умову «виробництво, у якому ціна всіх матеріалів не перевищує 40% ціни товару від виробника». Крім того, зауважує, що жодних дій для вчинення перевірки преференційного статусу товару у вигляді направлення запиту до країн експорту відповідачем не вчинялось. Позивач вважає право на застосування режиму вільної торгівлі до ввезеного згідно МД від 25.05.2018 №205090/2018/039638 товару порушеним, а бездіяльність відповідача щодо відновлення цього режиму - протиправною.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не прийняв рішення про відновлення режиму вільної торгівлі до товару, оформленого за МД № UA205090/2018/039638 від 25.05.2018, за заявами позивача від 05.06.2018 та від 11.10.2018, покликаючись на те, що у митниці виникли обґрунтовані підстави для перевірки преференційного походження товару (у зв`язку із тим, що товар є бувшим у вжитку, а експортер товару не є виробником) та сертифікат з перевезення EUR.1 № D1051032 направлено на перевірку до уповноважених органів країни експорту.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність у відповідача правових підстав в порядку статті 33 Протоколу І, статті 45 МК України для здійснення перевірки сертифікату з перевезення EUR.1 № D1051032.

Вказав, що на вимогу суду позивач подав засвідчену копію перекладу на українську мову вказаного сертифікату, який виданий уповноваженим митним органом ФРН за встановленим зразком та підтверджує преференційне походження товару, за яким у сукупності з іншими поданими до митного оформлення документами спірний товар можна визначити як такий, що походить з ЄС.

Суд звернув увагу, що наведені митним органом обставини, а саме :товар є бувшим у вжитку, а експортер товару не є виробником, не можуть бути підставою в розумінні статті 33 Протоколу І, статті 45 МК України для вчинення дій щодо перевірки правомірності преференційного походження товару. Крім того, такі обставини не згадуються в переліку випадків обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару, зазначених у листі ДФС України від 03.03.2017 № 5466/7/99-99-19-03-17 "Про здійснення верифікації (перевірки достовірності) документів про походження товару з країн Європейського Союзу".

Крім того, судом також встановлено, що Волинська митниця ДФС звернулася із листом від 15.06.2018 №704/8/03-70-19-04 до ДФС України щодо розгляду питання про подальше направлення вказаного сертифікату до уповноважених органів ФРН для перевірки правомірності преференційного походження товарів.

Проте, ДФС України направлено запит щодо перевірки вказаного сертифікату з перевезення товару EUR.1 до митної адміністрації ФРН лише 09.04.2019, що підтверджується листом ДФС України від 15.04.2019 № 8095/5/99-99-19-04-01-16 з додатком.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач 05.06.2018 вперше звернулася до відповідача із заявою про відновлення преференційного режиму до товару, ввезеного згідно із МД від 25.05.2018 № UA205090/2018/039638, а запит щодо перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 було направлено ДФС України до митної адміністрації ФРН лише 09.04.2019, тобто за збігом десяти місяців після першого звернення позивача. При цьому, суд звертає увагу, що Волинська митниця ДФС не вжила будь-яких заходів щодо отримання від ДФС України відповіді на лист від 15.06.2018 про перевірку преференційного походження товару.

На думку суду першої інстанції, оскільки позивач подала у встановленому порядку сертифікат EUR.1 №D1051032 для відновлення преференційного режиму до товару, ввезеного згідно із МД від 25.05.2018 № UA205090/2018/039638, щодо достовірності якого відсутні обґрунтовані сумніви, при цьому, на час повторного звернення позивача 11.10.2018 запиту щодо перевірки сертифікату з перевезення товару EUR.1 до митної адміністрації ФРН направлено не було, у відповідача були відсутні правові підстави для невідновлення режиму вільної торгівлі щодо вказаного товару.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невідновлення режиму вільної торгівлі до товару, ввезеного згідно із МД від 25.05.2018 № UA205090/2018/039638, після звернень позивача від 05.06.2018 та від 11.10.2018, у зв`язку із чим позовні вимоги про визнання такої бездіяльності протиправною належить задовольнити.

Крім того, виходячи із наданих суду пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України повноважень, та з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд першої інстанції висновував, що необхідно також задовольнити позовні вимоги про зобов`язання відповідача відновити режим вільної торгівлі (преференційний режим) до вказаного товару.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що дії Волинської митниці ДФС щодо перевірки преференційного походження товару, оформленого за МД №205090/2018/039638 від 25.05.2018, відповідають нормам Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторон, ратифікованої Законом україни №1678VIII від 16 вересня 2014 року, Протоколу І та Митного кодексу України, оскільки у митниці виникли обгрунтовні підстави для перевірки преференційного походження оформленого ФОП ОСОБА_1 товару, з огляду на те, що товар сідельний тягач RENAULT T460, 2014 року виготовлення, шасі НОМЕР_1 є бувшим у вжитку, а експортер товару (Truck-Center Preussenpark Gmbh) є виробником

Волинською митницею ДФС вчинено дії щодо вирішення питання про відновлення режиму вільної торгівлі шляхом направлення на перевірку сертифікату, який є основним документом при відновленні преференційного режиму.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, судом першої інстанції не враховано, що відновлення преференційного режиму відбувається на підставі поданого оригінала сертифіката про походження товару, який направлений на перевірку в іноземну країну. Наведене унеможливлює виконання рішення суду, оскільки відновлення режиму вільної торгівлі без оригіналу сертифіката неможливе.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до МД від 25.05.2018 №/2018/039638 ввезено на митну територію України та оформлено за кодом згідно з УКТ ЗЕД товар "тягач сідельний, призначений для перевезення вантажних напівпричепів, бувший у використанні, марка згідно з довідником RENAULT, модель згідно з довідником Т460, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення 2014, шасі номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 10837 куб.см, дизель, потужність двигуна 345 кВт, номер двигуна невизначений, колісна формула 4х2, маса в разі повного навантаження 20500 кг, загальна кількість місць включаючи водія 2, категорія ТЗ за документами виробника № 3, торгівельна марка RENAULT, виробник RENAULT, Франція (EU)" (а.с.5-6).

05.06.2018 ФОП ОСОБА_1 звернулась до Волинської митниці ДФС із листом №05/06/1 (отримано адресатом 08.06.2018), у якому вказала, що при митному оформленні вказаного вище товару преференційний режим не застосовувався у зв`язку із помилкою у сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1, та у зв`язку із наявністю на даний час правильного сертифікату EUR.1 № D1051032 від 22.05.2018 просила відновити преференційний режим до товару № 1 згідно із МД від 25.05.2018 №/2018/039638 відповідно до Угоди про вільну торгівлю з ЄС та перерахувати сплачені кошти відповідно до статті 301 Митного кодексу України на вказані у заяві рахунки, а саме мито в сумі 69305,02 грн, ПДВ в сумі 13861,00 грн. При цьому, до вказаного листа було додано сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № D1051032 від 22.05.2018 та копію МД від 25.05.2018 № UA205090/2018/039638 (а.с. 32-35).

На вказане звернення Волинською митницею ДФС листом від 14.06.2018 № ФОП-7213/20/03-70-19-04 позивача повідомлено, що оскільки товар є бувшим у використанні та має значний термін експлуатації, відповідно до положень статей 32, 33 Протоколу 1 прийнято рішення про направлення вищезазначеного сертифікату на перевірку до уповноважених органів країни експорту для перевірки преференційного статусу походження товару. При цьому роз`яснено, що рішення про відновлення режиму вільної торгівлі до товару, оформленого за МД від 25.05.2018 №/2018/039638, буде прийнято митницею з врахуванням інформації про результати перевірки (а.с. 36).

18.10.2018 на адресу Волинської митниці ДФС надійшов лист ФОП ОСОБА_1 від 11.10.2018 №11/10/1, яким позивач повторно звернулась з вимогою про розгляд заяви про відновлення преференційного режиму до товару № 1 згідно із МД №/2018/039638 від 25.05.2018 (а.с.37).

Листом від 25.10.2018 № ФОП-14926/20/03-70-19-04 проінформовано, що сертифікат з перевезення EUR.1 №направлено на перевірку до уповноважених органів країни експорту, рішення про відновлення режиму вільної торгівлі до товару, оформленого за МД від 25.05.2018 № UA205090/2018/039638, буде прийнято митницею з врахуванням інформації про результати перевірки (перевірка може тривати до 10 місяців) (а.с.38).

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо відновлення режиму вільної торгівлі відносно товару сідельний тягач RENAULT T460, 2014 року виготовлення, шасі НОМЕР_1 , згідно МД від 25.05.2018 №205090/2018/039638 протиправною звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.1 Митного Кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст.281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 257 Митного кодексу України визначено процедуру митного декларування.

Так, згідно з частинами першою, шостою цієї статті декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом, зокрема, заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4. В свою чергу, аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом, зокрема, у разі необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.

Статтею 301 Митного кодексу України встановлено випадки повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, одним з яких є відновлення режиму найбільшого сприяння, вільної торгівлі.

Відповідно до вимог пункту 1 статті 29 глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року, кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

За статтею 25 глави 1 Розділу IV Угоди Сторони поступово створюють зону вільної торгівлі протягом перехідного періоду, що не перевищує 10 років починаючи з дати набрання чинності цією Угодою, відповідно до положень цієї Угоди та відповідно до Статті XXIV Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (далі - ГАТТ-1994).

Згідно з ст. 26, 31 глави 1 Розділу IV Угоди, положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Сторони не повинні запроваджувати або зберігати в силі будь-які мита, податки або будь-які інші заходи еквівалентної дії, що накладаються на вивезення товарів або запроваджується у зв`язку з вивезенням товарів на іншу територію.

Згідно з статтею 2 Протоколу І «Щодо визначення концепції «товарів, що походять з певної країни» і методів адміністративного співробітництва2 (далі - Протокол І) з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

(а) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 4 цього Протоколу;

(b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до ст. 6 цього Протоколу.

Статтею 6 Протоколу І визначено, що в статті 2 цього Протоколу товари, які не є повністю виробленими у вказаній країні, вважаються достатньо обробленими або переробленими у ній, якщо виконуються умови, наведені у Додатку ІІ до цього Протоколу.

Для товарів товарної позиції 8701 Додатком ІІ до Протоколу І визначено, що для набуття статусу преференційного походження визначено умову «виробництво, у якому ціна усіх матеріалів не перевищує 40% ціни товару від виробника».

Відповідно до пункту 1 статті 16 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу, відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можливо було ідентифікувати.

Порядок заповнення та необхідні реквізити сертифіката з перевезення товару форми EUR.1 передбачено Додатком III до Протоколу І.

Статтею 33 Протоколу І передбачено порядок перевірки підтверджень походження товару, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

Так, з метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Аналогічний порядок підтвердження походження товару передбачено главою 7 Розділу ІІ Митного кодексу України.

Згідно з ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до статті 45 Митного кодексу України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Таким чином, наявність у митного органу сумнівів щодо країни походження товару не є підставою для відмови у його митному оформленні, а є лише підставою для перевірки відповідних відомостей у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.48 Митного кодексу України товари, походження яких достовірно не встановлено, випускаються органом доходів і зборів у вільний обіг на митній території України за умови сплати ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.48 Митного кодексу України до товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання органом доходів і зборів не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

Колегією суддів встановлено, що товар сідельний тягач RENAULT T460, 2014 року виготовлення, шасі НОМЕР_1 є бувшим у вжитку, а екпортер товару не є виробником. Наведені обставини слугували підставою для направлення сертифіката EUR.1 №D1051032 на перевірку до уповноважених органів країни експорту.

Тобто, такі дії митного органу спрямовані на відновлення режиму вільної торгівлі відносно товару, оформленого за МД від 25.05.2018 №205090/2018/039638, та узгоджуються з нормами Угоди, Протоколу І та Митного кодексу України.

Судом першої інстанції при ухваленні рішенні враховано роз`яснення ДФС України, надані листом від 03.03.2017 № 5466/7/99-99-19-03-17 "Про здійснення верифікації (перевірки достовірності) документів про походження товару з країн Європейського Союзу".

Згідно даного листа до обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару відносяться, наприклад, такі випадки: проставлений в сертифікаті відбиток печатки посадової особи митниці країни ЄС відсутній в зразках відбитків печаток, доведених до митниць ДФС; сертифікат або декларація інвойс не підписані експортером (за винятком декларацій інвойсів, складених затвердженими експортерами); структура номера авторизації затвердженого експортера не відповідає структурі номера, доведеного до митниць ДФС; в графі 11 сертифіката відсутній підпис та/або дата видачі (дата може бути проставлена окремо та/або міститися у відбитку печатки митниці країни ЄС, у разі якщо це передбачено доведеним до митниць ДФС зразком відбитку печатки); маркування на продукції/пакувальній тарі або на інших супровідних документах свідчить про інше походження товару ніж зазначено в документі про походження товару; код товарної номенклатури (на рівні перших чотирьох знаків), зазначений у документі про походження товару або в комерційних/товаросупровідних документах, відрізняється від коду, задекларованого в митній декларації, за умови зміни правила походження до товару; дата декларування експортером відомостей про країну походження товару в графі 12 сертифіката пізніше дати видачі сертифіката, зазначеної у графі 11 цього сертифіката; до сертифіката внесені виправлення/дописування, які не засвідчені відбитком печатки митниці країни ЄС (виправлення/дописування можуть бути засвідчені відбитком печатки митниці країни ЄС, який відрізняється від відбитка печатки, проставленого у графі 11 цього сертифіката).

При цьому, колегія суддів зазначає, що лист ДФС України від 03.03.2017 № 5466/7/99-99-19-03-17 "Про здійснення верифікації (перевірки достовірності) документів про походження товару з країн Європейського Союзу" є службовою кореспонденцією, яка носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не є нормативно-правовим актом, який міг би врегульовувати спірні правовідносини.

Також колегія суддів зауважує, що сертифікат, який є основним документом при відновленні преференційного режиму, скерований митним органом на перевірку до уповноважених органів країни експорту, що унеможливлює відновлення режиму вільної торгівлі відносно товару, ввезеного згідно МД від 25.05.2018 №205090/2018/039638, оскільки товари, що походять з Європейського Союзу, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання сертифіката з перевезення товару EUR.1 (п.1 ст. 16 Протоколу І).

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що митним органом вчинено дії у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та правовими нормами, якими врегульовані спірні правовідносини, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, як цього вимагає диспозиція ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги фізичної особа-підприємець ОСОБА_1 , звернені до Волинської митниці ДФС, про визнання протиправною бездіяльності щодо відновлення митного режиму вільної торгівлі відносно товару сідельний тягач RENAULT T460, 2014 року виготовлення, шасі НОМЕР_1 , згідно МД від 25.05.2018 №205090/2018/039638 та зобов`язання відновити режим вільної торгівлі є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі №140/2476/18 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 25.09.2019.