Справа № 320/5554/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5554/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кушнова А.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Літвіної Н.М.,

Лічевецького І.О.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача (апелянта): Борисов І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.04.2019 (т.2, а.с.220-223), просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи - ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області №917 від 26.04.2018 «Про проведення перевірки платника податків - фізичної особи - ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015».

- визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області:

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 №;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 №;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 №;

- податкове повідомлення-рішення від 11.07.2018 №;

- рішення від 11.07.2018 № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 №Ф- на суму 243422,17 грн.;

- рішення від 11.07.2018 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем не було дотримано процедури проведення відповідної пепревірки, а тому прийняті на підставі вказаної перевірки рішення контролюючого органу є протиправним та підлягають скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 10 травня 2019 року позовні витмоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та наголошує про відсутність правових підстав для задовлення позовних вимог.

Наголошує, що Наказ ГУ ДФС у Київській області було прийнято у зв`язку з надходженням ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2018 у справі № 760/5233/18, яка на той час була чинною, що повністю відповідає вимогам підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідач зауважує, що копію зазначеного Наказу та повідомлення про проведення перевірки були направлені позивачу засобами поштового зв`язку 26 квітня 2019 року, а перевірка розпочата 07 травня 2018, тобто податковим органом не було порушено право позивача бути повідомленим про проведення відносно нього перевірки, оскільки конверт (з наказом та направленням) було направлено на адресу позивача за 6 днів до початку перевірки.

Разом з цим, апелянт звертає увагу суду, що судом першої інстанції взагалі не було досліджено суть виявлених у ході перевірки порушень вимог податкового законодавства позивачем.

За наведених обставин, відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, а тому відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Представником позивача до початку апеляційного розгляду справи було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти викладених в апеляційній скарзі доводів і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї відповідно.

Крім того, у порядку процесуального правонаступництва судом було також здійснено заміну первинного відповідача у справі - Головне управління ДФС у Київській області на належного - Головне управління ДПС у Київській області,

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2018 у справі №760/5233/18 надано дозвіл на проведення працівниками ГУ ДФС у Київській області позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна у період з 01.01.2012 по 31.12.2015 (т.2, а.с. 157).

Виконуючи вимоги вказаної ухвали, податковим органом на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України було прийняло наказ від 26.04.2018 № 917 про проведення відповідної документальної позапланової невиїзної перевірки. Зі змісту даного Наказу вбачається, що днем перевірки у вказаному наказі визначено 07.05.2018; тривалість перевірки - п`ять робочих днів (т.2, а.с. 108).

Також, 26 квітня 2018 року Головним управлінням ДФС у Киїхвській області було видано повідомлення за № 220/10-36-13-09 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відповідно до Наказу від 26.04.2018 № 917 (а.с. 109).

Судом також встановлено, що наказ від 26.04.2018 № 917 та повідомлення від 26.04.2018 № 220/10-36-13-09 про проведення з 07.05.2018 позапланової документальної невиїзної перевірки було направлено контролюючим органом за податковою адресою позивача 27.04.2018 поштовим відправленням з номером 343 (т.2, а.с. 110-111).

Проте, не отримавши повідомлення про вручення (або невручення) платнику податків відповідного поштового відправлення відповідачем у період з 07.05.2018 по 14.05.2018 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача.

Результати вказаної документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при не облікованій реалізації нерухомого майна за період з 01.01.2012 по 31.12.2015» оформлено в Акті від 21.05.2018 №412/10-36-13-04 (далі - Акт перевірки) (т.2, а.с. 113-143).

На підставі висновків вказаного Акта перевірки, відповідно до пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючим органом було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

- від 11.07.2018 №, яким позивачеві визначене грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1970741,25 грн., у тому числі податкове зобов`язання у розмірі 1576593,00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 394148,25 грн. (т.1, а.с. 11);

- від 11.07.2018 №, яким позивачеві на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України визначений штраф у розмірі 340,00 грн. (т.1, а.с. 12);

- від 11.07.2018 №, яким позивачеві на підставі пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України визначений штраф у розмірі 510,00 грн. (т.1, а.с. 13);

- від 11.07.2018 №, яким позивачеві визначене грошове зобов`язання з військового збору у розмірі 44149,98 грн., у тому числі податкове зобов`язання у розмірі 35319,98 грн., штрафні (фінансові) санкції - 8830,00 грн. (т.1, а.с. 14).

Разом з цим, судом встановлено, що викладені у цьому Акті перевірки висновки, зокрема, про порушення позивачем правил нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування слугували підставою для прийняття контролюючим органом:

- рішення від 11.07.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (т.1, а.с. 17);

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 №Ф- на суму 243422,17 грн. (т.1, а.с. 15);

- рішення від 11.07.2018 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 64758,05 грн. за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (т.1, а.с. 16).

Вважаючи протиправними підстави для проведення перевірки, дії контролюючого органу щодо її проведення, а також рішення та вимогу, прийняті за результатами перевірки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Під час судового розгляду справи позивачем було надано до суду ухвалу Київського апеляційного суду від 08.04.2019 (провадження №11сс/824/2143/2019), якою ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2018 у справі №760/5233/18 скасовано (т.2, а.с. 225-227). Скасовуючи вказану ухвалу, Київський апеляційний суд виходив з того, що вона постановлена у позапроцесуальний спосіб, оскільки чинний кримінальний процесуальний закон не містить норм, які б визначали порядок розгляду клопотань слідчого/прокурора про проведення позапланової документальної перевірки, а також повноваження слідчого судді щодо розгляду таких клопотань та ухвалення рішення за результатами їх розгляду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2018 у справі №760/5233/18 перевірка позивача не призначалась, враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 у справі №822/573/17, від 16.10.2018 у справі №826/1068/17 підстави визначені у підпункті 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України для проведення перевірки у спірних правовідносинах були відсутні, а тому відповідно наказ Головного управління ДФС у Київській області від 26.04.2018 № 917 є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що позапланову документальну невиїзну перевірку контролюючий орган розпочав і завершив без належного повідомлення платника податків - позивача, не маючи у власному розпорядженні відомостей про причини, через які повідомити платника податків виявилось неможливим. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що у контролюючого органу у спірних правовідносинах не виникло право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, що у свою чергу, свідчить про протиправність дій контролюючого органу.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вирішив, що прийняті на підставі юридично дефектного Акта перевірки податкові повідомлення-рішення від 11.07.2018 № , № , №, №, рішення про застосування штрафних санкцій від 11.07.2018 №, від 11.07.2018 № та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.07.2018 № Ф- є протиправними та підлягають скасуванню.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як встановлено судом, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що на переконання позивача, відповідач не мав законних підстав для проведення позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна у період з 01.01.2012 по 31.12.2015 (т.2, а.с. 157), а також не дотримався визначеної законодавством процедури щодо її проведення, а тому відповідно вважає, прийняті на результатом проведеної перевірки рішення контролюючого органу протиправними.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Як було встановлено судом, наказ від 26.04.2018 № 917 про проведення позапланової документальної перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних податків і зборів при отриманні доходу від здійснення діяльності, пов`язаної з будівництвом та продажем об`єктів нерухомого майна у період з 01.01.2012 по 31.12.2015 відповідачем прийнятий відповідно до вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2018 у справі №760/5233/18.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вказаною ухвалою було надано дозвіл на проведення відповідної перевірки працівниками відповідача.

Натомість, колегія суддів зазначає, що отримання контролюючим органом судових актів з іншим змістом, зокрема, ухвал слідчих суддів, якими право на призначення перевірки делеговано органу доходів і зборів шляхом зазначення у резолютивній частині про надання дозволу на призначення перевірки відносно конкретного платника податків, не утворює визначених у підпунктів 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України підстав для призначення документальної невиїзної перевірки.

Верховний Суд у постановах від 19.09.2018 у справі № 822/573/17, від 16.10.2018 у справі № 826/1068/17 сформував правову позицію, відповідно до якої приймаючи наказ про призначення перевірки на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу про проведення перевірки, контролюючий орган діяв всупереч вимогам підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, який надає право органу доходів і зборів на призначення перевірки на підставі рішення суду виключно про призначення перевірки.

Отже, приймаючи оскаржуваний наказ про проведення перевірки на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення перевірки відповідач діяв не в межах повноважень та спосіб визначений нормами чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, доводи апелянта про те, що вказана ухвала слідчого судді була чинною на час прийняття податковим органом наказу про проведення перевірки, а тому останній є правомірним, не приймаються колегією суддів до уваги та не спростовують правильності відповідних висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів також приймає до уваги, що Київським апеляційним судом 08 квітня 2019 року було встановлено, що ухвала, яка слугувала підставою для прийняття наказу про проведення відповідної перевірки була прийнята слідчим суддею не у відповідності до вимог закону, а отже з огляду на приписи статті 78.1 Податкового кодексу не може слугувати підставою для прийняття наказу про проведення перевірки.

Разом з цим, Верховний Суд в постанові 03 квітня 2018 по справі № 820/4482/17 (адміністративне провадження № К/9901/223/17) виклав правову позицію відповідно до якої - відсутність підстав для проведення перевірок, зазначених підпунктами 78.1.1, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

За наведених обставин, та враховуючи, що підстави для прийняття наказу від 26.04.2018 № 917 про проведення документальної позапланової перевірки позивача були відсутні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки відсутність підстав для проведення перевірок, зазначених підпунктами 78.1.1, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, колегія суддів приходить до висновку про безпідставнічсть прийнятих відповідачем рішень за результатом проведеної перевірки на підставі наказу від 26.04.2018 № 917.

З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було наданої правової оцінки встановленим перевіркою порушень вимог податкового законодавства позивачем, оскільки відповідач взагвалі не мав правих підстав для її проведення.

Крім того, судом першої інстанції було також правильно встановлено, що позапланову документальну невиїзну перевірку контролюючий орган розпочав і завершив без належного повідомлення платника податків - позивача, не маючи у власному розпорядженні відомостей про причини, через які повідомити платника податків виявилось неможливим.

Так, судом встановлено, що наказ від 26.04.2018 № 917 та повідомлення від 26.04.2018 №220/10-36-13-09 про проведення з 07.05.2018 позапланової документальної невиїзної перевірки було направлено за податковою адресою позивача 27.04.2018 поштовим відправленням з номером 343 (т.2, а.с. 110-111).

Разом з цим, з відомостей сервісу відстеження поштових відправлень ДП «Укрпошта» та довідки відділення поштового зв`язку №08290 «Гостомель» вбачається, що конверт з наказом та повідомленням про перевірку не був вручений позивачеві та 03.05.2018 був повернутий за зворотною адресою у зв`язку із закінченням строку зберігання і вручений представникові контролюючого органу лише 11.06.2018 (т.2, а.с. 11-112), у той час як перевірка була проведена у період з 07.05.2018 по 14.05.2018, а її результати були оформлені 21.05.2018.

Аналіз вимог ст. 42 ПК України, до якої відсилає пункт 79.2 статті 79 ПК України, свідчить, що момент, з якого наказ про проведення перевірки та повідомлення про її дату і місце вважається врученим, визначений альтернативно: це або момент їх надсилання за адресою платника податків, або момент їх фізичного (особистого) вручення платникові податків.

Проте виходячи з мети та особливостей документальних невиїзних перевірок (які проводиться в приміщенні контролюючого органу на підставі отриманих від платника податків або в іншому установленому законом порядку первинних та інших документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків, зборів та інших платежів) у взаємозв`язку із змістом прав та обов`язків платника податків, саме по собі надсилання засобами поштового зв`язку наказу та повідомлення про її проведення є недостатнім.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до сталої правової позиції Верхровного Суду з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Отже, з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений до її початку.

За наведених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у контролюючого органу у спірних правовідносинах не виникло право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, у зв`язку з чим дії Головного управління ДФС у Київській області по проведенню перевірки, оформленої актом від 21.05.2018 №412/10-36-13-04, є протиправними.

Апелянтом відповідні висновки суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді Н.М. Літвіна

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23 вересня 2019 року