Справа № 340/1641/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1641/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом:

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області 27.01.2015 року; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідача:

Виконавчого комітету Світловодської міської ради (; адреса: вул.Героїв України, 14, м. Світловодськ, 27501)

про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Світловодської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №131 від 22 лютого 2019 року "Про демонтаж некапітальної споруди на розі АДРЕСА_2 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що всупереч типовому договору користування місцем (на розміщення тимчасової споруди), що перебуває в комунальній (державній) власності, та Порядку демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м.Світловодськ їй як фізичній особі-підприємцю рішенням №131 від 22.02.2019 року обмежено право користування тимчасовою спорудою розташованою біля будинку АДРЕСА_2 . Тому, адміністративний позов підлягає задоволенню, а протиправне рішення скасуванню.

В судовому засіданні представники позивача адміністративний позов підтримали, наполягали на його задоволенні.

Представник відповідача своїм процесуальним правом на подання відзиву на адміністративний позов скористався, в якому наполягав на правомірності винесення рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №131 від 22.02.2019 року та вважає, його таким, що прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

16.09.2019 року відповідною ухвалою суду керуючись приписами статті 4 КАС України подальший розгляд справи судом вирішено здійснити у порядку письмового провадження на підставі відповідного клопотання сторони.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Згідно до ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Предметом розгляду даної справи є встановлення правомірності дій посадових осіб виконавчого комітету Світловодської міської ради №131 від 22 лютого 2019 року "Про демонтаж некапітальної споруди на розі АДРЕСА_2 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт серії НОМЕР_1 виданий Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області 27.01.2015 року; ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрована як фізична особа-підприємець 25.04.1997 року, основний вид діяльності за КВЕД, роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (47.59), що посвідчується відповідною копією виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.24-26).

Судом встановлено, що між територіальною громадою м. Світловодськ в особі Світловодської міської ради Кіровоградської області від імені якої діє управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконкому Світловодської міської ради (який діє як наймодавець) та суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця (яка діє як наймач) укладено типовий договір користування місцем (на розміщення ТС), що перебуває в комунальній (державній) власності від 10.10.2013 року (а.с.59-60).

Предметом вказаного договору є, надання наймодавцем наймачу у строкове платне користування місця, що перебуває у комунальній власності, під розташування тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (місце, що перебуває у комунальній власності під розташування ТС), що знаходиться у межах м. Світловодськ, за адресою: на АДРЕСА_2 , відповідно до комплексної схеми розміщення ТС, паспорту прив`язки ТС загальною площею 42,00 кв. м. торговельного призначення для здійснення реалізації продовольчих товарів. Строк дії даного договору складає 5 років.

Відповідно до пункту 3.3 вказаного договору після закінчення строку дії вказаного договору «наймач» має переважне право на укладення на новий строк нового договору.

В матеріалах справи наявна ліцензія №002423 на роздрібну торгівлю тютюновими виробами видана Державною фіскальною службою Головного управління ДФС у Кіровоградській області підприємцю ОСОБА_1 , згідно даної ліцензії місце здійснення діяльності м .Світловодськ АДРЕСА_2 , торгівельний павільйон, термін дії ліцензії з 30.07.2018 року до 30.07.2019 року (а.с.114).

Також, в матеріалах справи міститься ліцензія №002422 видана позивачці на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (а.с.115).

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відділом архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області 06.09.2013 року видано паспорт прив`язки тимчасової споруди №023, а саме: торгівельного павільйону, що розташований біля будинку АДРЕСА_2 (а.с.7-12).

З метою продовження типового договору користування місцем на розміщення ТС від 10.10.2013 року №19, що перебуває в комунальній (державній) власності на наступних 5 років, ОСОБА_1 19.09.2018 року подано міському голові ОСОБА_3 відповідну заяву (а.с.61).

Головним архітектором міста Світловодська відділом архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради на ім`я міського голови міста Світловодська 12.02.2019 року подано службову записку №11, якою доведено до відома, що у підприємця ОСОБА_1 договір за користування земельною ділянкою під тимчасовою спорудою, на розі АДРЕСА_2 скінчився 06 вересня 2018 року, паспорт прив`язки тимчасової споруди не погоджено. Підприємцю ОСОБА_1 заказним листом, було надіслано попередження. Тому, виникло прохання надати доручення управлінню економіки, ресурсів та розвитку міста відповідно до пункту 2.4 «Порядку демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м. Світловодськ» підготувати та винести на розгляд виконавчого комітету проект рішення про демонтаж тимчасової споруди підприємця ОСОБА_1 розташованої на розі АДРЕСА_2 (а.с .58 ).

22.02.2019 року виконавчим комітетом Світловодської міської ради винесено рішення №131 «Про демонтаж некапітальної споруди на розі АДРЕСА_2 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яким вирішено зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 у п`ятнадцятиденний термін провести демонтаж некапітальної споруди (торгівельного кіоску) на АДРЕСА_2 , в якому здійснюється торгівельна діяльність без дозвільних документів для користування місцем (на розміщення ТС), що перебуває в комунальній (державній) власності (а.с.13).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його таким, що порушує вимоги чинного законодавства про місцеве самоврядування та її права, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Процесуальні питання оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень регламентовані Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

За змістом положень статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст. 5 КАС України).

Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто, для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй (ст. 8). На ці обставини неодноразово вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема, рішенні №7-рп/2003 від 10.04.2003 року, рішенні №9-рп/2004 від 07.04.2004 року, рішенні №1-рп/2007, рішенні №19-рп/2008 від 02.10.2008 року.

При прийнятті рішення по цій справі суд керується принципами адміністративного судочинства, зокрема, принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого суд не обмежується тільки документами та заявами про докази, які внесені сторонами, а також здійснює дослідження обставин у справі за власною ініціативою, у т. ч. з метою реалізації завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування, а, згідно статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування - це гарантоване державою право територіальної громади вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Це право, згідно статті 21 цього ж Закону України, може бути обмежене лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (стаття 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до статті 140 Конституції України, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Приписами статті 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад визначена статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Система місцевого самоврядування включає в себе, зокрема: територіальну громаду, сільську, селищну, міську раду, сільського, селищного, міського голову, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради, старосту, районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ, міст, органи самоорганізації населення.

За приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 ЗУ «Про місцеве самоврядування»).

Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (ч.3 с. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилаючись на Порядок демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м. Світловодську, затвердженого рішенням Світловодської міської ради, вказує, що спірне рішення №131 від 22.02.2019 року прийняте у супереч даного Порядку, з огляду на недотримання процедурних моментів відповідачем, що повинні передувати прийняттю такого роду рішень.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність прийняття спірного рішення вказує, що позивач не має відповідних дозвільних документів на розміщення його тимчасової споруди, також ним порушено порядок переоформлення дозволу у разі закінчення терміну дії договору оренди землі під не капітальною спорудою у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 22.02.2019 року №131 прийнято на підставі службової записки головного архітектора міста Батяшова С .О . від 12.02.0019 року №11 та на підставі п.2.30, п.4.3, п.4.4 «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Світловодськ» затвердженого рішенням Світловодської міської ради від 25.09.2012 року №582, п. 2.4 «Порядку демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м.Світловодську», затвердженого рішенням міської ради від 26.04.2011 року №176, та на підставі статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.13).

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність у торгівельному кіоску на розі АДРЕСА_2 .

Частина друга статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI визначає, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Загальні положення Правил №1051/1051 визначають, що тимчасова споруда - це споруда функціонального (в тому числі для здійснення підприємницької діяльності), декоративно-технологічного призначення, в тому числі мала архітектурна форма, яка виготовляється з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», об`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» зазначено, що на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

На підставі статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», зазначено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ч.2 ст.23 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій території житлової та громадської забудови здійснюється з урахуванням вимог використання цієї території відповідно до затвердженої містобудівної документації, правил благоустрою території населеного пункту, а також установлених будівельних норм, державних стандартів, норм і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до законодавчих приписів статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних та міських рад належать, повноваження у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

Правовідносини в сфері розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на загальнодержавному рівні регулюється нормами центрального органу виконавчої влади а саме: Наказом № 244 від 21.10.2011 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, яким затверджений Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1.3. Порядку, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п. 2.1.Порядку, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки тимчасової споруди.

Пунктами 2.30 та 2.31. Порядку передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

25.09.2012 року рішенням 32 сесії 6 скликання Світловодської міської ради Кіровоградської області №582 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Світловодськ у відповідності до частини 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244 та приписів статей 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.14-20).

За змістом підпункту 1.1. пункту 1 вказаний порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в межах території м. Світловодськ та розміщення таких споруд під час проведення ярмарок, державних та місцевих святкових заходів, урочистих масових заходів - на строк проведення таких заходів.

У відповідності до підпункту 2.10 пункту 2 даного Порядку паспорт прив`язки тимчасової споруди оформлюється відділом архітектури та містобудування виконкому Світловодської міської ради за формою встановленою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року №244» Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».

Строк дії паспорта прив`язки визначається відділом архітектури та містобудування виконкому Світловодської міської ради відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень. Продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки відділом архітектури та містобудування виконкому Світловодської міської ради (пп.2.17 та 2.18 пункту 2 вказаного Порядку).

У відповідності до пп.3.1 пункту 3 Порядку договір користування місцем (на розміщення ТС), що перебуває в комунальній (державній) власності укладається управлінням економіки, ресурсів та розвитку міста виконкому Світловодської міської ради протягом п`яти робочих днів з часу звернення замовника.

Контроль за видачею те реєстрацію паспорту прив`язки ТС здійснює відділ архітектури та містобудування виконкому Світловодської міської ради, а за укладанням договорів користування місцем (на розміщення ТС), що перебуває в комунальній (державній) власності - управління економіки, ресурсів та розвитку міста Світловодської міської ради (пп.4.1 пункту 4 Порядку).

При цьому, підпунктом 4.4 пункту 4 Порядку передбачено, що у випадку не виконання власником об`єкта, припису відділу архітектури та містобудування виконкому Світловодської міської ради на демонтаж самовільно встановленої, розміщеної будівлі, споруди ТС, відділ силами комунальних служб Світловодської міської ради проводить демонтаж самовільно встановленого об`єкта за рахунок власника об`єкта. Відповідний об`єкт зберігається на спеціальному майданчику, що охороняється, та може бути повернутий власнику після відшкодування вартості витрат на його демонтаж, транспортування та зберігання.

В свою чергу, 26.04.2011 року на 11 сесії 6 скликання Світловодської міської ради прийнято рішення №176 «Про порядок демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м.Світловодську» (а.с.21-22).

За преамбулою вказаного Порядку, даний Порядок встановлює єдині правила проведення демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами, розміщених з порушенням існуючих правил і норм, а також облік, зберігання, повернення власнику або реалізації безгосподарних демонтованих некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами.

У відповідності до пункту 1 вказаного Порядку, демонтаж некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами проводиться в наступних випадках, зокрема, серед інших, розміщення некапітальної споруди та засобів зовнішньої реклами без відповідного дозволу, договору оренди землі або договору на тимчасове користування місцем розташування реклами; закінчення терміну дії договору оренди землі під некапітальною спорудою та не продовження терміну дії у встановленому порядку.

Разом з тим, підпунктом 2.2 пункту 2 Порядку за наявності випадків, зазначених у пункті 2.1. Порядку власникам некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами надсилається відповідний припис про усунення порушень з обов`язковим визначенням характеру виявлених порушень: управлінням економіки, ресурсів та розвитку міста за наявності випадків, зазначених у пп.2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7 Порядку; відділ архітектури та містобудування за наявності випадків, зазначених у пп. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.7 Порядку; відділ архітектури та містобудування за наявності випадків, зазначених у п. 2.1.4 Порядку; управління житлово-комунального господарства за наявності випадків, зазначених у пп. 2.1.5., 2.1.6 Порядку

Припис про усунення порушень надсилається власнику рекомендованим поштовим направленням або вручається йому під особистий підпис.

У разі невиконання припису у термін зазначений в ньому, виконавчий комітет міської ради приймає рішення щодо демонтажу некапітальної споруди або засобу зовнішньої реклами. Проект рішення готує та вносить на розгляд виконавчого комітету управління економіки, ресурсів та розвитку міста (пп.2.4 Порядку).

Отже, з вищевикладеного вбачається, що процедура встановлення та демонтажу некапітальних споруд на території м. Світловодська здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м.Світловодськ затвердженого рішенням Світловодської міської ради від 25.09.2012 року №582 та Порядку демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м. Світловодську», затвердженого рішенням міської ради від 26.04.2011 року №176.

При вирішенні даного спору судом враховуються встановлені наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 29.01.2018 року Світловодським міським головою Кіровоградської області видано розпорядження №11-р «Про створення робочої групи для проведення обстеження закладів, що здійснюють торгівлю товарами підакцизної групи», таке розпорядження видано з метою недопущення порушень правил торгівлі товарами підакцизної групи в місті, враховуючи лист заступника голови обласної державної адміністрації А. Коломійцева «Про вжиття заходів щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів неповнолітнім особам» від 22.03.2016 року №01-18/317/13 (а.с.43).

Виконуючи вказане розпорядження, того ж дня, 29.01.2018 року відповідною робочою групою було здійснено обстеження торгового закладу, що знаходиться на розі АДРЕСА_2 де здійснює торгівельну діяльність ОСОБА_1 , вказане зафіксовано у відповідних актах обстеження роботи (а.с.44-45).

При цьому, міський голова ОСОБА_3 відповідним листом від 29.01.2018 року №01-10/19/1 звернувся до в/о начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області із проханням провести перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 про вжиття необхідних заходів у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки робочою групою виконавчого комітету Світловодської міської ради під час проведення перевірки діяльності вказаного суб`єкта було виявлено ряд порушень під час здійснення такої (а.с.46).

При цьому, начальником управління економіки, ресурсів та розвитку міста Світловодська на ім`я міського голови було надіслано службову записку, якою доведено до відома, про те, що до управління економіки звертаються мешканці міста про порушення здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: продавцями торговельного павільйону, який знаходиться на розі АДРЕСА_2 не видаються чеки на куплений товар, а якщо на вимогу покупця видається чек, то ціна в чеку не відповідає ціні товару на вітрині, проводиться незаконна торгівля алкогольними напоями на розлив. Також повідомлено, що за результатами виявлених порушень, управлінням економіки підготовлено та направлено акт перевірки листом від 29.01.2018 року та від 28.02.2018 року до Головного управління ДФС у Кіровоградській області з метою розгляду та прийняття відповідних фінансових штрафних санкцій за порушення з питань дотримання платником вимог законодавства України у сфері обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оформлення трудових відносин з працівниками. У зв`язку із цим враховуючи систематичні порушення правил торгівельного обслуговування населення ФОП ОСОБА_1 при здійсненні підприємницької діяльності, просить надати доручення відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради розглянути питання щодо скасування дозволів та паспортів прив`язки торговельного павільйону за вищевказаною адресою (а.с.47).

Поряд з тим, Світловодському міському голові начальником Світловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, листом від 12.07.2018 року №6117/111-18 було повідомлено, що до Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області постійно надходять скарги на діяльність торговельного закладу продовольчого кіоску ФОП «ОСОБА_1» міста Світловодська, розташованого на розі АДРЕСА_7 , працівники якого в порушення встановлених правил та норм після 22-00, а в подальшому і в нічний час займаються реалізацією алкогольних напоїв. Вживання яких як правило відбувається в безпосередній біля будинку АДРЕСА_2 . Даними діями заважають його мешканцям відпочивати в нічний час порушуючи громадський спокій. У зв`язку із чим керівництвом Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області заплановано відповідні заходи на 13-14.07.2018 року з даного приводу, просить виділити підпорядкованих працівників для допомоги у проведенні таких заходів (а.с.48).

В свою чергу, на виконання вказаного листа міським головою м. Світловодська 12.07.2018 року видано розпорядження №94к «Про участь в проведенні перевірки суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію алкогольних напоїв в нічний час» (а.с.49).

17.07.2018 року начальником управління економіки, ресурсів та розвитку міста виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області на виконання розпорядження від 12.07.2018 року №94-р оформлено довідку про участь в проведенні перевірки суб`єктів господарювання на території міста Світловодська, в якій вказано, що перевірка проводилась 13.07.2018 року з 22-00 год. до 1-30 год. 14.07.2018 року по двом суб`єктам господарювання, а саме: магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 та торгівельний кіоск ФОП ОСОБА_1 , що знаходиться на перехресті АДРЕСА_2. В результаті перевірки торгівельного кіоску ФОА ОСОБА_1 , в період з 00-00 до 01-30 год., об 00-39 год. було здійснено контрольну закупівлю алкогольного напою-пива та отримано фіскальний чек, після чого представниками відділу поліції складено адміністративний протокол на особу - продавця ОСОБА_7 , яка вчинила правопорушення за статтею 152 КупАп для подальшого накладення штрафу, відповідно до діючого законодавства (а.с.50).

При цьому, начальником Світловодського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області також, листом від 02.10.2018 року проінформовано Світловодського міського голову про систематичне порушення правил та норм роздрібної торгівлі алкогольними напоями протягом 2017 року та поточного 2018 року та у зв`язку із цим просить вжити необхідних заходів, шляхом скасування дозвільних документів на розміщення торгівельного кіоску ФОП ОСОБА_1 на розі АДРЕСА_2, в зв`язку із порушенням проведення торгівлі відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України від 19.12.1995 року №4841/95-ВР`Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» щодо заборони продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, яку не досягли 18 років та на виконання вимог абз. 8 част. 30 ст.15 (а.с.51).

Разом з тим, 03.10.2018 року начальником управління економіки, ресурсів та розвитку міста Світловодська оформлено службову записку №314 від 03.10.2018 року в якій повідомлено, що враховуючи неодноразові скарги та з метою подальшого недопущення соціальної напруги серед мешканців міста щодо систематичного порушення правил торгівлі торгівельного кіоску належного ФОП ОСОБА_1 просить рекомендувати відділу архітектури Світловодської міської ради розглянути можливість про не продовження терміну дії паспорту прив`язки тимчасової споруди а адресою на розі АДРЕСА_2 ФОП ОСОБА_1 (а.с.52).

Так, 10.10.2018 року за вих.№83 начальником відділу архітектури та містобудування виконавчого комітету Світловодської міської ради на ім`я ОСОБА_1 видано попередження, в якому з посиланням на п. 1.6 рішення міської ради від 25.09.2012 року вказано, що договір з міською радою на користування земельною ділянкою на АДРЕСА_2 закінчився 06.09.2018 року, реагуючи на лист головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 02.10.2018 року №8858/111-18 щодо незаконного продажу алкоголю неповнолітнім особам та торгівлі в нічний час порушення громадського порядку та спокою мешканців мікрорайону, а також службові записки управління економіки ресурсів та розвитку міста від 03.10.2018/ року №314, щодо порушення в частині ненадання фіскальних чеків, відсутність трудових договорів та санітарних книжок у найманих працівників, непогоджений режим роботи відділ архітектури та містобудування повідомляє, що продовжуватись паспорт прив`язки тимчасової споруди підприємцю ОСОБА_1 не буде в зв`язку із чим, відповідно до п.2.1.1. та п.2.1.3 рішення міської ради від 20.04.2011 року №176 «Про порядок демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами у м. Світловодську, необхідно в термін до листопада 2018 року, демонтувати тимчасову споруду на розі АДРЕСА_2 та привести земельну ділянку в належний санітарний стан (а.с.54).

Водночас, 12.10.2018 року виконавчим комітетом Світловодської міської ради Кіровоградської області було надіслано позивачці лист вих. №01-15/525/1 як землекористувачу, в якому вказано, що на її вих.К-1125 від 19.09.2018 року щодо продовження договору користування місцем (на розміщення ТС), що перебуває в комунальній (державній) власності від 10.10.2013 року №19, виконавчий комітет Світловодської міської ради повідомляє, що відповідно до п.3.2 зазначеного договору строк дії договору складає 5 років з моменту його підписання повноважними представника сторін та не може перевищувати строку дії паспорту прив`язки ТС. Строк дії паспорту прив`язки був дійсний до 06.09.2018 року. При цьому у даному листі наголошено, що позивачем було порушено п. 3.3 Договору в частині строку дії договору, оскільки заява на продовження договору надійшла 19.09.2018 року, а договір припинив свою дію 06.09.2018 року. При цьому вказано, що позивачкою не надано документів, що підтверджують продовження паспорту прив`язки (а.с.56).

В матеріалах справи також міститься службова записка від 12.02.2019 року №11 головного архітектора міста Світловодська спрямована до міського голови ОСОБА_3., в якій повідомлено про закінчення у підприємця ОСОБА_1 договору користування земельною ділянкою під тимчасовою спорудою та не погодження паспорту прив`язки. Інформовано, що заказним листом було надіслано попередження, тому просить надати доручення управління економіки, ресурсів та розвитку міста відповідно до п.2.4 «Порядку демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами м. Світловодськ» підготувати та винести на розгляд виконавчого комітету проект рішення про демонтаж тимчасової споруди підприємця ОСОБА_1 розташованої на АДРЕСА_2 (а.с.58).

Таким чином, зважаючи на вказане, у сув`язі із вищевказаними законодавчими приписами, суд зауважує, що прийняття припису є результатом проведеної перевірки, в якому власнику повинно бути запропоновано усунути виявлені перевіркою порушення, однак, суд зауважує, що у даному випадку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відповідного припису винесено не було, а лише було надіслано попередження від 10.10.2018 року 83.

Також суд звертає увагу відповідача, що Порядком демонтажу некапітальних споруд та засобів зовнішньої реклами в м. Світловодськ затверджений рішенням міської ради від 26.04.2011 року №176, визначено процедуру здійснення уповноваженими органами демонтажу розміщеної (встановленої) тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, яка включає в себе такі етапи: винесення припису з вимогою усунути порушення; у разі невиконання суб`єктом господарювання вимог припису, вживаються заходів щодо демонтажу розміщеної (встановленої) тимчасової споруди шляхом прийняття рішення про демонтаж розміщеної (встановленої) тимчасової споруди; проведення демонтажу розміщеної (встановленої) тимчасової споруди у складі комісії, за результатами якого складаються акти.

Поряд з тим, з матеріалів справи встановлено, що позивачкою виконано всі приписи чинного законодавства з метою отримання продовження дії типового договору користування місцем (на розміщення ТС), що перебуває в комунальній (державній) власності від 10.10.2013 року у законному порядку.

Однак, з встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем свідомо створюються перешкоди для реалізації такого права позивача.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що у своєму рішенні від 27.02.2018 у справі №826/4194/16 Верховний Суд зазначив, що важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли. Тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Указана позиція підтримана Верховним Судом й у постанові від 28.02.2018 у справі №826/10418/16.

У справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті рішення №131 від 22.02.2019 року з демонтажу тимчасової споруди належної позивачу, було прийнято без дотриманням визначеної законодавством процедури.

При цьому, суд зауважує, що демонтаж розміщених тимчасових споруд є крайнім заходом, якому має передувати вжиття уповноваженим суб`єктом інших заходів реагування, націлених на достеменне встановлення порушення в галузі благоустрою населених пунктів, його припинення та ліквідацію наслідків, якщо такі є.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту .

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Вказане підтверджується і нормою частини другої статті 124 Конституції України, в якій закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Тобто, обов`язковою умовою для застосування інституту судового захисту має бути наявність юридичного спору між сторонами у справі, тобто порушення однією стороною законних прав та охоронюваних інтересів іншої сторони.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають, що начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище. Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Така ж правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 (справа П/9901/91/18 №800/397/17), рішенні Верховного Суду від 25.01.2018 (справа П/9901/5/18 №800/399/17).

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Порушення вимог Закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи наведене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

З урахуванням викладеного та з огляду на відсутність належного у відповідності до вимог чинного законодавства припису щодо вчинених порушень позивачем, суд наголошує на порушенні процедурного законодавства відповідачем та вбачає, порушення прав та інтересів позивача у даному випадку.

Суд вважає, що саме вказане порушення, допущене відповідачем, призвело до порушення майнових прав ФОП ОСОБА_1 в частині незаконних посягань на його власність шляхом винесення спірного рішення №131 від 22.02.2019 року, безумовно, таке порушення порушує права позивача.

Крім того, в матеріалах справи звернення громадян, що проживають у багатоповерхових будинках поряд із розміщенням торгівельного павільйону належного ФОП ОСОБА_1 , вказані звернення містять прізвища осіб, адресу їх проживання та особисті підписи (а.с.156-158).

У даних зверненнях жителі міста звернулись до міського голови з проханням розібратись в ситуації, що склалась з торгівельним павільйоном ФОП ОСОБА_1 , який розташований по АДРЕСА_2 , вже багато років, вказують, що вони всі є постійними покупцями даної торгової точки, їх цілком влаштовують ціни і асортимент товару, професійна робота продавців. А якщо є якісь недоліки- то для цього є контролюючі органи які здійснюють перевірки для поліпшення роботи торгових закладів.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Варто звернути увагу на те, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, на переконання суду, свою позицію не довів та не обґрунтував її належним чином.

Згідно з п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Trofimchuk проти України", від 28.10.2010 № 4241/03 зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не виконано, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження, вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при прийнятті спірного рішення, діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та без дотримання принципу верховенства права.

За сукупністю наведених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, з огляду на вказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, судові витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 1921,00 грн. судового збору (а.с.2), підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Світловодської міської ради.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області 27.01.2015 року; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Світловодської міської ради (; адреса: вул. Героїв України, 14, м. Світловодськ, 27501) про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради №131 від 22 лютого 2019 року "Про демонтаж некапітальної споруди на розі АДРЕСА_2 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ".

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області 27.01.2015 року; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Світловодської міської ради (0) у розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько