Справа № 815/597/18
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/597/18
16 вересня 2019 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Цховребової М.Г.
секретаря судового засідання - Поварчук В.В.
позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Дем`янової Ю.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року:

- адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково;

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виключення ОСОБА_1 без його згоди зі списків особового складу без проведення усіх необхідних розрахунків;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 винагороду за 20 років тривалості безперервної військової служби, грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 31.08.2017 року по день виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2016, 2017 роки та матеріальну допаомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2018 року:

- апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково;

- рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік скасовано;

- у вказаній частині прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;

- в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року залишено без змін.

04.09.2019 року від позивача до суду поштою надійшла заява про визнання протиправним рішення відповідача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року в адміністративній справі № 815/597/18 (в порядку ст. 383 КАС) (дата здачі на пошту 02.09.2019 року), вхід. № 31611/19, в якій останній, керуючись ст.ст. 14, 370, 383 КАС України просить:

- постанови ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України;

- визнати протиправним і скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 9 серпня 2019 року № 169, як рішення військової частини НОМЕР_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 815/597/18.

В поданій заяві позивачем зазначено, зокрема, що:

- 22 серпня 2019 року позивач вперше ознайомився з пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169, витяг якого вручено поштовим рекомендованим відправленням № 439 з відповіддю військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2019 року № 412/1167 на запит на інформацію від 12.08.2019 року;

- відповідно до п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі та справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службового обов`язку.

На підтвердження отримання витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169 22 серпня 2019 року позивачем до заяви додано копії, зокрема:

- листа військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2019 року № 412/1167 «Про розгляд запиту на інформацію», додатком до якого зазначено, зокрема, копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 № 169, на 1 арк., в 1 прим.;

- конверта, в якому позивачем отримано лист військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2019 року № 412/1167 з додатками.

Керуючись ч. 5 ст. 383 КАС України, судом вирішено розглядати заяву в судовому засіданні.

Судом з`ясовано, що 09.09.2019 року представником військової частини НОМЕР_1 до суду подані заперечення на заяву позивача, вхід. № 32195/18, в яких останній зазначив, зокрема, що:

- в своїй заяві позивач наполегливо стверджує, що із п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169 ознайомився лише 22.08.2019 року, після отриманої відповіді на свій запит на інформацію від 12.08.2019 року;

- проте, із вказаним наказом № 169 ОСОБА_1 був ознайомлений ще 12.08.2019 року, отримавши з нього витяг та припис від 09.08.2019 № 1034, під час перебування у військовій частині, про що свідчить особистий підпис останнього в Журналі реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 від 02.01.2019. Очевидно, зазначеним запитом на інформацію ОСОБА_1 намагався «штучно» поновити собі строк звернення до суду із заявою, передбачений п. 4 ст. 383 КАС України;

- окрім пропущеного строку звернення до суду із заявою про визнання протиправним рішення, ОСОБА_1 , усупереч п. 9 ч. 2 ст. 383 КАС України, не сплачено судовий збір;

- у своїй заяві ОСОБА_1 зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 1, 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до згаданої норми Закону від 08.07.2011 № 3674-VI, умовою для звільнення особи від сплати судового збору є пов`язаність справи з виконанням військового обов`язку або з виконання службових обов`язків. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг та за видачу судами документів. До вказаних суб`єктів згідно п. 12 ст. 5 закону України «Про судовий збір» належать військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконання виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. Зазначена правова позиція військової частини НОМЕР_1 повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від 6 грудня 2018 року по справі № 522/8827/17, зазначив, що визначальною обставиною для застосування п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є наявність у особи статусу військовослужбовця на момент подання відповідної заяви;

- відповідно до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16 вересня 2017 року № 418, ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України було звільнено з військової служби у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність), та з 29.09.2017 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169 виключено зі писків військової частини НОМЕР_1 ;

- 4 вересня 2019 року, як на дату подання заяви, наявність статусу військовослужбовця, який звільняється від сплати судового збору, у ОСОБА_1 відсутній, а тому останній повинен сплачувати судовий збір. Окрім цього, будь-яких документів, які б слугували доказами про наявність статусу військовослужбовця у ОСОБА_1 немає;

- позивач посилається на п. 12 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тобто звільняється від сплати як позивач у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Так, в прохальній частині своєї заяви, позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ в частині, як рішення відповідача, однак зазначений предмет ніяк не відноситься до категорій справ про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а отже не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

До даних заперечень представником військової частини НОМЕР_1 додано витяг з журналу реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , розпочатого 2 січня 2019 року.

16.09.2019 року позивачем до суду подано письмові пояснення, вхід. № 33052/19, в яких останній зазначив, зокрема, що:

- позивач вважає що не пропустив строк звернення до адміністративного суду із заявою в порядку статті 383 КАС України;

- позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів лише з 22.08.2019 року, коли вперше був ознайомлений з текстом пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року, витяг якого вперше вручено 22.08.2019 шляхом поштового рекомендованого відправлення № 439 з відповіддю військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2019 року № 412/1167 на запит на інформацію від 12.08.2019 року;

- 12.08.2019 року позивачу було вручено припис від 09.08.2019 № 1034, в якому зазначено лише про наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169 без зазначення пункту наказу;

- з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169 в частині, що стосується позивача, не був ознайомлений, що може бути підтверджено оригіналом вказаного наказу та аркушами, погодження і ознайомлення тощо про витребування яких письмово заявив позивач у судовому засіданні від 13.09.2019 року;

- позивач звернувся із запитом на інформацію невідкладно цього ж дня 12.08.2019 року, коли перебіг строку обчислюється з наступного дня відповідно ст. 120 КАС України, що засвідчує хибність твердження відповідача, що «...зазначеним запитом на інформацію ОСОБА_1 намагався «штучно» поновити собі строк звернення до суду із заявою, передбачений п. 4 ст. 383 КАС України., адже в день звернення із запитом на інформацію перебіг строку навіть не починався за правилами обчислення;

- свідки не свідчили про ознайомлення з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року № 169 в частині, що стосується позивача;

- позивач заперечує напис № 1034 в Журналі реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів в частині щодо витягу з наказу № 169, адже такого запису станом на 12.08.2019 не було, а свідчення свідків про вручення витягу з наказу є хибними оскільки свідки є зацікавленими посадовими особами, між якими є підпорядкованість по військовій службі. Адже очевидно, що в такий оманливий спосіб відповідач намагається побудувати конструкцію захисту для уникнення розгляду заяви позивача (в порядку статті 383 КАС України) про визнання протиправними рішень відповідача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 в адміністративній справі № 815/597/18.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з журналу реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , розпочатого 2 січня 2019 року, наявні записи, зокрема:

- індекс документа: 1034;

- дата: 09.08.19;

- найменування або короткий зміст документа: Припис Дисяка, витяг із н-зу № 169;

- ПІБ підпис про отримання: 12.08.2019 ОСОБА_2 , та підпис.

В судовому засіданні 16.09.2019 року судом оглянуто оригінал журналу реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , розпочатого 2 січня 2019 року, та встановлена відповідність наданого суду витягу копії сторінки з зазначеного журналу з вищенаведеним записом оригіналу вказаного журналу.

Крім того, в судовому засіданні 13.09.2019 року свідком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідком ОСОБА_4 , які є посадовими особами військової частини НОМЕР_1 та яких приведено до присяги та попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, підтверджено, що саме 12.08.2019 року ними особисто позивачу було вручено припис та витяг з наказу № 169.

Відповідно до ч. 4 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Враховуючи та на підставі вищезазначеного, позивач вперше дізнався про порушення своїх прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду шляхом подання заяви, вхід. № 31611/19 від 04.09.2019 року, 12.08.2019 року.

Тобто, відповідно до вимог ч. 4 ст. 383 КАС України, граничним днем подання заяви в порядку цієї статті, у даному випадку, є 22.08.2019 року.
Згідно ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Дану заяву подано 02.09.2019 року (дата здачі на пошту).

Тобто, позивач звернувся до суду з пропущенням встановленого ч. 4 ст. 383 КАС України десятиденного строку звернення до адміністративного суду з відповідною заявою.

Щодо позиції позивача, що позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів лише з 22.08.2019 року, коли вперше був ознайомлений з текстом пункту 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.08.2019 року, витяг якого вперше вручено 22.08.2019 шляхом поштового рекомендованого відправлення № 439 з відповіддю військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2019 року № 412/1167 на запит на інформацію від 12.08.2019 року.

Вищезазначена позиція позивача є необґрунтованою та безпідставною, такою, що не спростовує встановлену судом обставину, що позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів, які обумовили його звернення до суду з заявою в порядку ст. 383 КАС України, саме 12.08.2019 року, та така позиція спростовується матеріалами справи та показаннями свідків.

Щодо позиції позивача, що позивач заперечує напис № 1034 в Журналі реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів в частині щодо витягу з наказу № 169, адже такого запису станом на 12.08.2019 не було, а свідчення свідків про вручення витяг з наказу є хибними оскільки свідки є зацікавленими посадовими особами, між якими є підпорядкованість по військовій службі. Адже очевидно, що в такий оманливий спосіб відповідач намагається побудувати конструкцію захисту для уникнення розгляду заяви позивача (в порядку статті 383 КАС України) про визнання протиправними рішень відповідача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 в адміністративній справі № 815/597/18, слід зазначити таке.

Так, по-перше, судом в судовому засіданні 13.09.2019 року було оглянуто оригінал журналу реєстрації довідок, посвідчень про відрядження, відпускних квитків, приписів військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 розпочатого 2 січня 2019 року, в якому наявний ідентичний запис, що й на копії наданої представником військової частини НОМЕР_1 до суду з письмовими запереченнями.

По-друге, свідками, в порядку ст. 212 КАС України, підписана присяга та їх під розписку попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань, відповідно у суду не має підстав вважати, що свідками надано неправдиві показання.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування звернення позивача до суду з заявою без пропущення встановленого ч. 4 ст. 383 КАС України строку, позивачем суду не наведено та не надано.

При цьому суд звертає увагу представника відповідача на те, що заява в порядку ст. 383 КАС України подана саме на виконання рішення суду, у якій позивач був звільнений від сплати судового збору. Також, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на вищенаведену постанову Верховного Суду, оскільки розглянуте в цій постанові спірне питання стосувалося саме подання позову, а не заяви, пов`язаної з виконанням рішення суду, прийнятого за таким позовом.

Крім того, слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Як вбачається з наведеної норми закону, вона є зобов`язальною та безальтернативною для суду.
Враховуючи та на підставі наведеного суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви про визнання протиправним рішення відповідача на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 року в адміністративній справі № 815/597/18 (в порядку ст. 383 КАС), вхід. № 31611/19 від 04.09.2019 року, ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 243, 248, 250, 256, 294, 295, 383, Перехідними положеннями КАС України, суд -

ухвалив:
Заяву про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, вхід. № 31611/19 від 04.09.2019 року, повернути ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 КАС України.

В повному обсязі ухвалу складено 23 вересня 2019 року.

Суддя М.Г. Цховребова