Справа № 575/783/19
Суддя: В'юник Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 575/783/19
Провадження № 2-а/575/9/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області

в складі: судді В`юник Н.Г.

за участю секретаря Бондар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Писарівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича, Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

у с т а н о в и в:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 10 червня 2019 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Д.Ю., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимівід 10.06.2019 серія ДП 18 №048797, відповідно до якої позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Як вказано у постанові інспектором ВБДР ПП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Скрипченко Д.Ю., відсутність товарно-транспортної накладної порушує вимоги п.9.3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2018 №656 та п.22.5 Правил дорожнього руху України. Вважає зазначені дії інспектора ВБДР УПП в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Д.Ю. протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а постанову - такою, що підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Як зазначає позивач, дана норма, на яку посилається в оскаржуваній постанові інспектор, не містить жодних вимог щодо наявності товарно-транспортних накладних при перевезенні вантажів.

Окрім того, частина 9 п.3 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ від 04 серпня 2018 року №656 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2018 року за №1041/32493 передбачає: у випадках, передбачених ДОПНВ, на транспортній одиниці мають бути додатково такі документи: транспортний документ, передбачений розділом 5.4.1. додатка А до ДОПНВ. У разі якщо кількість вантажу не дає можливості завантажити його повний обсяг в одну транспортну одиницю, складають окремі транспортні документи або роблять копії єдиного документа на кількість завантажених транспортних одиниць.

На вантажі, що не можуть завантажуватися разом в один транспортний засіб через заборону їх сумісного завантаження, обов`язково виписуються окремі транспортні документи.

Інформація, яка має зазначатися у відповідних випадках у транспортному документі, свідчить про небезпеку вантажу. Ця інформація, передбачена положеннями розділів 3.5.6, 5.4.1, підрозділами 5.5.2.4, 5.5.3.7.1 та спеціальними положеннями глави 3.3 додатка А до ДОПНВ, зазначається в товарно-транспортній накладній або додається до неї. Свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка В до ДОПНВ, на кожну траспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в додатку 2 до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210г 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою. ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв траспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, передбачене розділом 8.2.1 до додатка В до ДОПНВ. Письмові інструкції передбачені розділом 5.4.3 додатка А до ДОПНВ.

Письмові інструкції зберігаються в кабіні транспортного засобу в легкодоступному місці. Автомобільний перевізник забезпечує ознайомлення водіїв, які беруть участь у перевезенні, із змістом письмових інструкцій та належне виконання ними зазначених інструкцій.

Свідоцтво про завантаження контейнера/транспортного засобу може бути додано до транспортного документу. У цьому разі в транспортному документі зазначається, що завантаження контейнера проведено відповідно до встановлених на морському транспорті вимог, а також зазначаються відомості про особу, відповідальну за завантаження контейнера.

Для переносних цистерн та контейнерів-цистерн свідоцтво про завантаження контейнера /транспортного засобу не вимагається.

Вимоги даного законодавчого акта, на який посилається інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старший лейтенант поліції Скрипченко Д.Ю., також не містить вимоги про необхідність наявності товарно-транспортної накладної під час перевезення небезпечних вантажів.

У відповідності до вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особами, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є зокрема для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

П.2 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом, затверджених Постановою від 25 лютого 2009 року №207 у внутрішньому сполученні для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб необхідна наявність, зокрема накладної або іншого документу, який підтверджує право власності на вантаж.

Позивач вказує, що на підтвердження внутрішнього перевезення пального (в середині господарства ПрАТ «Сад» - від одного підрозділу до іншого було надано: подорожній лист №1054 від 10 червня 2019 року та накладна на внутрішнє переміщення №С-00001114 від 10 червня 2019 року.

У відповідності до вимог ст.11 Наказу міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату, місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/ напівпричіп ( марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

У відповідності до вимог п.11.6 даних Правил перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника, другий - передається водієм вантажоодержувачу, третій та четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача, передається перевізнику.

Очевидно, що законодавчим актом передбачено складання товарно-транспортної накладної лише при перевезенні вантажу від однієї юридичної або фізичної особи до іншої.

Таким чином, а ні у Законі України «Про автомобільний транспорт», а ні у Правилах №363, а ні у п.2 Переліку №207 товарно-транспортна накладна не названа серед документів, які мають бути у водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб.

Цей висновок підтверджує і судова практика, зокрема ухвала ВАСУ від 14.01.2014 по справі №К800/31054/13.

Ст.132-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як свідчать матеріали справи, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, яке встановлено оскаржуваною постановою, і полягало у відсутності товарно-транспортної накладної на внутрішньогосподарське перевезення пального, - не було.

Позивач вважає, що при складанні оскаржуваної постанови інспектором були проігноровані положення ст.19 Конституції України та посадова особа винесла постанову з порушенням діючого законодавства України, що порушує його законні права та інтереси, а тому постанова підлягає скасуванню в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явивсь, але надав заяву про слухання справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач - інспектор ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старший лейтенант поліції Скрипченко Д.Ю. та представник відповідача - Департаменту Патрульної поліції, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою про вручення поштового відправлення, повторно в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на адміністративний позов не надали, що відповідно до вимог ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що постановою інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича серії ДП 18 №048797 від 10 червня 2019 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510 грн, а саме за невиконання вимог п.9.3 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 04.08.2018 №656 та п.22.5 Правил дорожнього руху України (а.с.7).

На спростування своєї вини позивачем було надано до матеріалів справи подорожній лист вантажного автомобіля №1054 від 10 червня 2019 року та накладну на внутрішнє переміщення №С-00001114 від 10 червня 2019 року (а.с.8-9).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст.246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з приписами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачі в судове засідання не з`явилися, жодних доказів та аргументів на підтвердження правомірності свого рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і вчинення ним адміністративного правопорушення не надали, а тому спростувати пояснення, що містяться в позовній заяві ОСОБА_1 не має можливості і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.5, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, ст.ст.132-1, 222, 245, 246, 251, 280 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича, Департаменту Патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Визнати дії інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП 18 №048797 від 10 червня 2019 року інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в Сумській області старшого лейтенанта поліції Скрипченка Дмитра Юрійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ст.132-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду, у справах за ст.286 КАС України, може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великописарівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. В`юник