Справа № 826/10983/18
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Кобаля М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення № 78182-1305-2658 від 27 квітня 2018 р, яким позивачеві визначено суму податкового зобов`язання із сплати земельного податку з фізичних осіб за 2018 р. у розмірі 331976,03 грн. з підстав його протиправності.

Зокрема, позивач звертає увагу на те, що жодною нормою законодавства України не передбачено обов`язок сплати земельного податку фізичними особами-підприємцями, які є платниками єдиного податку та використовують належні їм приміщення у власній господарській діяльності, у зв`язку з чим контролюючим органом було неправомірно винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року позовні вимоги задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 листопада 2002 р. ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця.

11 січня 2012 р. позивачеві видано Свідоцтво платника єдиного податку третьої групи серії А №543742, а одним із видів господарської діяльності за КВЕД є 70.20 здавання під найм власної та державної нерухомості виробничо-технічного та культурного призначення.

23 серпня 2013 року між позивачем як Орендодавцем, та ТОВ «Клініка репродуктивної медицини «Надія»», як Орендарем, укладено договір оренди нежитлового приміщення №20/1, відповідно до п.п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 92.4 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_1 , далі за текстом «Приміщення». Приміщення використовуються Орендарем для організації аптеки.

01 травня 2014 року між позивачем як Орендодавцем, та ТОВ «СИСТЕМ ФО ГРУП», як Орендарем, укладено договір оренди нежилого приміщення №18/2, згідно п.п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове користування (оренду) нежиле приміщення: на І поверсі 146 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_2 , далі за текстом «Приміщення». Приміщення використовуються Орендарем для здійснення його фінансово-господарської діяльності.

Також, 01 лютого 2015 року між позивачем як Орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем в особі ОСОБА_2 , як Орендарем, укладено договір оренди нежилого приміщення №7, згідно п.п. 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове користування (оренду) нежиле приміщення: на І поверсі 31,5 квадратних метрів за адресою: АДРЕСА_2 , далі за текстом «Приміщення». Приміщення використовуються Орендарем для здійснення його фінансово-господарської діяльності.

27.04.2018 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № 78182-1305-2658 яким позивачеві визначено суму грошового зобов`язання із сплати земельного податку з фізичних осіб в розмірі 331 976 грн. 03 коп.

Підпунктами 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України) визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Згідно з пунктом 287.8 статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В межах цих правовідносин не є спірним обов`язок сплати до бюджету податку за площі під нежилим приміщенням, який виникає з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Спірним є питання застосування положень підпункту 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України щодо звільнення позивача від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).

Відповідно до пункту 269.2 статті 269 ПК України особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Згідно з пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України визначено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Належне позивачу нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , використовуються нею, як фізичною особою-підприємцем, для здійснення господарської діяльності зі здавання в оренду власного нерухомого майна.

Відтак, наявність двох умов надання пільги, а саме використання позивачем власного нежилого приміщення у своїй господарській діяльності та наявність у нього статусу платника єдиного податку третьої групи, обумовлює звільнення його від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку), що доводить протиправність спірного податкового повідомлення-рішення.

Правовий висновок з цього питання Верховний Суд висловив у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 826/14081/16.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що контролюючим органом було неправомірно винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

cуддя Г.В.Земляна

суддя М.І.Кобаль