Справа № 806/2205/14
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року

Київ

справа №806/2205/14

адміністративне провадження №К/9901/4625/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Коростишівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 (суддя Попова О.Г.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 (головуючий суддя Зарудяна Л.О., судді: Іваненко Т.В., Охрімчук І.Г.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Коростишівгаз" до Коростишівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Коростишівгаз" звернулось до суду з позовом до Коростишівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області, у якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 24.04.2014 №, №, від 25.04.2014 №, №.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2014, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014, позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014, прийняти у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог касаційної скарги податковий орган посилається на обставини, встановлені у акті перевірки, а також вказує, що судами попередніх інстанцій неповно досліджено матеріали справи. До касаційної скарги відповідач додає документ, що не був раніше поданий та досліджений судами попередніх інстанцій, зокрема, лист контрагента позивача, у якому останній повідомляє, що розрахунок кількісних показників від позивача не отримував.

У свою чергу, позивач подав заперечення на касаційну скаргу, де зазначає, що вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, наданих послуг підтверджується відповідними первинними документами, які були надані податковому органу під час перевірки, що підтверджується актом перевірки та матеріалами справи. Як вважає позивач, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні, судами попередніх інстанцій всебічно і повно з`ясовані всі обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2014 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу у справі №806/2205/14.

Ухвалою Верховного Суду від 20.09.2019 попередній розгляд справи призначено на 24.09.2019.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковим органом проведено планову виїзну перевірку ПАТ "Коростишівгаз" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2013.

За результатами перевірки складено акт від 07.04.2014 №54/22/20413052, згідно якого, відповідачем встановлено порушення:

підпункту 85.2., 85.4, 85.8 статті 85 Податкового кодексу України;

підпункту 14.1.27. пункту 14.1. статті 14, статті 134, пунктів 138.2, 13 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 встановлено його заниження на загальну суму 397763грн.,;

статті 185, статті 187, статті 188, пункту 192.1 статті 192, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 всього у сумі 625848грн.,

завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість на 250434 грн., у тому числі: за червень 2012 року в сумі 250434грн.,

завищення залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду: липень 2012 року - 269215грн., серпень 2012 року 252415грн., вересень 2012 року - 155454грн., жовтень 2012 року - 50171грн.

підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, підпункту 168.1.1 підпункту 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, оскільки ПАТ "Коростишівгаз" були видані кошти працівникам підприємства під звіт, про які працівники прозвітувалися, але відсутні достовірні підтвердні документи до авансових звітів, в результаті чого донараховано податок в сумі 1415,99грн., у тому числі: за 2012 рік - 754,24грн. та за 2013 рік - 661,75грн.;

пункту 2.11, пункту 3.1, пункту 3.2 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 15.12.2004 №637, оскільки відсутні достовірні підтвердні документи авансових звітів у періоді, що підлягав перевірці з 01.01.2012 по 31.12.2013 на суму 9439,91грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

від 24.04.2014 №, у зв`язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 938772грн., у тому числі: 625848грн. - за основним платежем, 312924грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 24.04.2014 №, у зв`язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 497203грн. у тому числі: 397762грн. - за основним платежем, 99441грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 25.04.2014 №, у зв`язку з чим позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДФО, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 2279,99грн. у тому числі: 1415,99грн. - за основним платежем, 864грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

від 25.04.2014 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 9439,91грн.

Не погодившись з прийнятими рішеннями, ПАТ "Коростишівгаз" звернулося до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, задовольнив позов частково. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 24.04.2014 №, №. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.04.2014 № в частині основного платежу в сумі 1310,56грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 811,29грн. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.04.2014 № в сумі 8737,06грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Як вказано судами, з урахуванням часткового визнання підприємством грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 25.04.2014 №, №, нарахування відповідачем грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 25.04.2014 № в сумі 2121,85грн. (основний платіж - 1310,56грн. штрафні (фінансові) санкцій - 811,29грн.) та від 25.04.2014 № в сумі 8737,06грн. є неправомірним. Суди вважали, що відповідач не довів правомірність своїх дій, обов`язок доведення яких встановлено статтею 71 КАС України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно акту перевірки заниження податку на прибуток за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 на загальну суму 397762грн. визначено з встановлених взаємовідносини ПАТ "Коростишівгаз" з ТОВ "Полімерна група "Інтерпласт", ФОП ОСОБА_2 та ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс". Зазначено, що перевіркою встановлено безпідставне завищення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування по господарським операціям позивача із зазначеними контрагентами за спірний період. На підставі вищевикладених висновків податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в сумі 497203грн., у тому числі: 397762грн. - за основним платежем, 99441грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судом першої інстанції з`ясовано, що між ТОВ "Полімерна група "Інтерпласт" (Продавець) та ПАТ "Коростишівгаз" (Покупець) укладено договір поставки від 27.09.2012 №2709-12/1.

За умовами вказаного договору Подавець зобов`язується передати Покупцю поліетиленову трубу та фасонні частини, ціна, номенклатура, сортимент, комплектність кількість якої зазначаються у Специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно умов розділу 3 Договору від 27.09.2012 №2709-12/1 Покупець бере на себе зобов`язання здійснити попередню оплату у розмірі 100% вартості Товару, який передається відповідно до умов цього Договору. Розрахунки за товар здійснюються Покупцем у національній валюті України, шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Продавця. Всі витрати по перерахуванню грошових коштів відповідно цього Договору несе Покупець.

Встановлено, що на виконання умов розділу 3 Договору позивачем згідно платіжного доручення від 27.09.2012 на користь ТОВ ПГ "Інтерпласт" здійснено 100% попередню оплату товару в сумі - 1'980'000грн., що був предметом поставки.

Судами вказано, що ТОВ "Полімерна група "Інтерпласт" здійснило поставку передплачених товарно-матеріальних цінностей на користь позивача всього на суму - 1'980'000грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Матеріали справи свідчать, що позивач для отримання вищевказаних ТМЦ видав уповноваженим особам товариства відповідні довіреності, що підтверджується записами в журналі реєстрації виданих довіреностей (т.3, а.с.102).

Таким чином, сторони в повному обсязі виконали взяті на себе зобов`язання за договором ставки від 27.09.2012 №2709-12/1, що підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

Отримані позивачем товарно-матеріальні цінності використані ним в подальшому у господарській діяльності при виконанні будівельних робіт на об`єктах "г-д с.Більківці -с.Травневе", "г-д с.Козіївка", "г-д с.Бобрик,Теснівка", "г-д с.Здвижка", замовником яких був позивач.

Втім, податковий орган дійшов висновку, про відсутність документального підтвердження фактів виконання фізичних обсягів будівельних робіт будівельним підрозділом ПАТ "Коростишівгаз" по об`єктах "г-д с.Більківці-с.Т "г-д с.Козіївка", "г-д с.Бобрик, Теснівка", "г-д. с.Здвижка".

З урахуванням доводів сторін, судами попередніх інстанцій з`ясовано наступне.

Між ПАТ "Коростишівгаз" (Замовник) та ТОВ "Побутгазсервіс" (Підрядник) укладено договір на виконання робіт по газифікації від 01.03.2011 та додаткову угоду до нього від 29.12.2011 №1.

Також, між ПАТ "Коростишівгаз" (Замовник) та ТОВ "Профіт АВ" (Підрядник) укладено договір підряду на виконання земляних робіт та додаткову угоду до нього від 02.03.2011 №1.

За умовами вказаних договорів, Підрядник зобов`язується на свій ризик, в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, провести всі необхідні роботи, пов`язані з газифікацією зокрема на об`єктах Замовника.

Крім того, між позивачем та контрагентом ТОВ "Побутгазсервіс" укладено договір від 03.12.2012 №7 на проведення робіт на будівництво (реконструкцію газових мереж ПАТ "Коростишівгаз" кільцювання газопроводів.

Судами констатовано, що виконання умов вказаних договорів підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт, підсумковими відомостями ресурсів, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами на списання товарно-матеріальних цінностей.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем під час проведення перевірки надано контролюючому органу документи щодо підтвердження факту виконання фізичних обсягів будівельних робіт будівельним підрозділом ПАТ "Коростишівгаз" по об`єктах "г-д с.Більківці "г-д с.Козіївка", "г-д с.Бобрик, с.Теснівка", "г-д. с.Здвижка". Надання підприємством до перевірки відповідних документів підтверджується змістом акту перевірки та не спростовано представником відповідача під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, судами встановлено, що позивачем належними первинними документами підтверджено факт виконання будівельних робіт по спірних об`єктах.

В акті перевірки зазначено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Коростишівгаз" для перевірки не надано в повному обсязі документів, що містять відомості щодо перевезення матеріальних цінностей, щодо пунктів навантаження (розвантаження) товару, тощо, які підтверджують фактичне здійснення операції придбання товарно-матеріальних у ТОВ "ПГ "Інтерпласт".

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням правового регулювання, судами вказано, що у разі відсутності товарно-транспортної документації, яка підтверджує отримання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, у числі товарно-транспортній накладній, при обчисленні об`єкту оподаткування платник податку не має підстав враховувати вартість таких послуг при формуванні собівартості придбаних (виготовлених) і реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг. При цьому, оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, непредставлення такого документу, як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для невизнання витрат з придбання товарно- матеріальних цінностей.

Підставами для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації відповідно до пункту 201.10 статей 201 Податкового Кодексу, бухгалтерської довідки, складеної відповідно до пункту 198.5 статей 198 Кодексу, або інших документів передбачених пунктом 201.11 статей 201 Кодексу.

Судами зауважено, що на час укладання договору із позивачем та його виконання ТОВ ПГ "Інтерпласт" було платником ПДВ згідно чинного законодавства та належним чином зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, Як встановлено судами і не спростовано відповідачем, здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ ПГ "Інтерпласт" підтверджено належними первинними документами, купівля товару пов`язана з господарською діяльністю позивача.

Також, судами першої та апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що як вбачається з акту перевірки, податковий орган вважав що підприємством до перевірки не надано документів, що підтверджують факт отримання послуг оренди від ФОП ОСОБА_2 , а також факт їх використання в господарській діяльності ПАТ "Коростишівгаз".

Судами з`ясовано, що 11.04.2013 між ПАТ "Коростишівгаз" (Орендар) та ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець) було укладено нотаріально посвідчений договір оренди №541.

Відповідно до умов договору Орендодавець передав у строкове платне користування Орендарю, а Орендар прийняв у строкове платне користування від Орендодавця легковий автомобіль марки NISSAN, модель PATROL, 2011 року випуску, СІРОГО кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із наявних у справі документів вбачається, що з метою визначення вартості орендної плати автомобіля ОСОБА_2 у ТОВ "Експерт - ДМ" замовлено висновок про вартість об`єкта оренди. Відповідно до висновку оцінювачем визначена середньомісячна вартість оренди в сумі - 16009,79грн.

Передача автомобіля в оренду відбулась згідно акту приймання-передачі від 12.04.2013.

Згідно досягнутої домовленості, ФОП ОСОБА_2 були надані позивачу для оплати за оренду транспортного засобу рахунки - фактури на суму 16000грн помісячно. Оплата позивачем ФОП ОСОБА_2 за отриманні послуги підтверджується банківськими виписками з особового рахунку підприємства. Факт використання автомобіля, в господарській діяльності позивача підтверджують подорожні листи службового легкового автомобіля, оформлені ПАТ "Коростишівгаз".

Також, у акті перевірки податковий орган зазначив про безпідставне завищення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 на сумі 70778,20грн., у зв`язку з віднесенням до складу витрат ПАТ "Коростишівгаз" послуг оренди автомобіля, отриманих від ТОВ "Побутгазсервіс". Відповідач вважав, що послуги не підтверджено належним чином оформленими первинними документами.

Судами встановлено, що між ТОВ "Побутгазсервіс" (Орендодавець) та ПАТ "Коростишівгаз" (Орендар) укладено договір оперативної оренди автомобіля від 01.06.2013 №06/13-Ор.

За умовами вказаного договору Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове володіння автомобіль CHEVROLET AVEO SF69 державний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, колір - оранжевий,.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що розмір орендної плати та порядок розрахунків визначено сторонами у окремому додатку до даного договору.

На виконання умов даного Договору між сторонами складено та підписано додаток до договору від 01.06.2013 №06/13-Ор, згідно якого договірна ціна за договором становить 3456,00грн. на місяць.

Факт отримання зазначеного транспортного засобу позивачем у тимчасове платне користування підтверджується актом прийому - передачі транспортних засобів. Угодою від 14.11.2013 сторони припинили дію договору оренди автомобіля від 01.06.2013 №11/13-ОР.

Крім того, 15.11.2013 між позивачем та ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс" укладено договір оренди транспортних засобів №11/13-ОР, за яким позивач на підставі Акту прийому-передачі №1, прийняв у користування автомобілі: CHEVROLET AVEO SF69 (державний номер НОМЕР_2 ), ГАЗ -53 (державний номер НОМЕР_3 ), ГАЗ -52 (державний номер НОМЕР_4 ),ІЖ - 2715-01 (державний номер НОМЕР_5 ), ВАЗ -21043 (державний номер НОМЕР_6 ), TOYOTA CAMRY (державний номер НОМЕР_7 ) з встановленням загальної суми орендної плати в розмірі 19267,20грн.

Факт використання орендованих транспортних засобів, що належать ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс", в господарській діяльності позивача, в тому числі, підтверджується подорожніми листами службових автомобілів за період, що підлягав перевірці.

На виконання умов договору оренди ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс" виписувались податкові накладні

Суди зауважили, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки в їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших не вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язання платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Відтак, правовідносини щодо оренди автомобіля CHEVROLET AVEO SF69 (державний номер НОМЕР_2 ) за період з 01.04.2012 по 01.06.2013, тобто до укладення письмового договору оренди від 01.06.2013 №06/13-ОР, були врегульовані сторонами шляхом вчинення відповідних дій: прийняття - передача транспортного засобу в користування та здійснення оплати за оренду, якими сторони фактично обумовили факт існування орендних правовідносин.

З наведених вище підстав суди дійшли висновку, що позивач правомірно на підставі первинних документів по вказаним господарським операціям з оренди транспортних засобів, оприбуткував в бухгалтерському обліку послуги отримані від ФОП ОСОБА_2 та ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс". Первинні документи підтверджують реальний економічний зміст здійснених господарських операцій з оренди транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 138. 2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пункту 138.3 статті 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до вимог пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

На підставі встановлених обставин, керуючись нормами права, які підлягали застосуванню у спірних правовідносинах, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивачем підтверджено належними первинними документами витрати по господарським операціям з ТОВ "Полімерна група "Інтерпласт", ФОП ОСОБА_2, ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс" та подальше використання отриманих ТМЦ і послуг від зазначених контрагентів в господарській діяльності ПАТ "Коростишівгаз".

Судами вірно констатовано, що первинні документи, які складалися для підтвердження факту виконання господарських операцій за укладеними договорами та для їх документування, за своїм змістом засвідчують факти здійснення відповідних операцій та передачі товару/послуг до позивача. При цьому, ці первинні документи вповні відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", які ставляться до підприємств у частині здійснення облікової політики, та містять необхідні для первинних документів дані, що дозволяє достовірно встановити обсяги та зміст відповідної господарської операції.

Як відзначено судами попередніх інстанцій, первинні документи оформлені у відповідності до приписів чинного законодавства й не містять недоліків, які би вказували на їх дефектність, при цьому, відповідач у свою чергу не обґрунтовує свої висновки формальними недоліками оформлення документів. Позивачем представлені документи, які підтверджують здійснення оплати за товар/послуги, що ним придбавався за операціями, які ставляться відповідачем під сумнів, та відтак, підтверджують намір позивача реально виконувати укладені договори із контрагентами і понесені позивачем у зв`язку з цим реальні витрати.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 24.04.2014 № є неправомірним та підлягає скасуванню.

Також, в акті перевірки зазначено про заниження позивачем податкового зобов`язання за період з 01.04.2012 по 31.12.2013 на 12456,50грн., що в свою чергу призвело до зниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду по податкових деклараціях за період з 01.04.2012 по 31.12.2013.

На підставі викладених висновків податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2014 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ в сумі 938772грн., у тому числі: 625848грн. - за основним платежем, 312924грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями, то суд зазначає наступне.

Відтак, судами встановлено, що податкові зобов`язання ТОВ ПГ "Інтерпласт" та, відповідно, податковий кредит за спірними господарськими операціями підтверджуються податковою накладною від 27.09.2012 №73. Податкові зобов`язання ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс" та, відповідно, податковий кредит за спірними господарськими операціями підтверджуються податковими накладними. Податкові накладні відповідають вимогам Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і в ході проведення перевірки та в судовому засіданні даний факт відповідач не спростував. Придбані у контрагентів ТОВ ПГ "Інтерпласт" та ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс" товари та послуги використанні в господарській діяльності позивача, відтак суми ПДВ у відповідності до пункту 198.3 статті 198 ПК України правомірно віднесені позивачем до складу податкового кредиту.

Відповідач вказав про безпідставне зменшення позивачем податкових зобов`язань в грудні 2013 року шляхом проведення коригування кількісних та вартісних показників по взаєморозрахунках з ТОВ "Лотуре-Агро" на загальну суму 74739,02грн., в тому числі ПДВ 12456,50 грн.

Судами встановлено, що позивачем виписано на користь ТОВ "Лотуре-Агро" податкову накладну від 26.04.2014 №73 на загальну суму 74739,02грн., у тому числі ПДВ 12456,50грн. про оплату наданих послуг по усуненню пориву підвідного газопроводу середнього тиску в с.Гуменники.

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що як з`ясовано під час судового розгляду, через відсутність факту отримання послуг у зв`язку з відсутністю господарських операцій з зазначеним контрагентом, підприємством виправлено помилку шляхом складання розрахунку коригувань до податкової накладної від 26.04.2014 №73.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають доповідному коригуванню.

Згідно підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок, та надсилає отримувачу розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Як зауважено судом апеляційної інстанції, у справі відсутні документи, які б підтверджували, що ТОВ "Лотуре-Агро" відображало у своїй звітності будь-які дані згідно з накладною від 26.04.2014 №73 та розрахунку коригувань від 31.12.2013 №110.

З вказаного слідує, що позивачем правомірно здійснено відповідне коригування кількісних та вартісних показників по ПДВ, оскільки господарська операція з ТОВ "Лотуре-Агро" не відбулась, а тому не було підстав для здійснення нарахувань зобов`язань з податку на прибуток та ПДВ.

Також, згідно акту перевірки позивачем завищено податковий кредит за червень 2012 року на суму 250000грн., що в свою чергу призвело до заниження суми ПДВ, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду по податкових деклараціях за період з 01.04.2012 по 31.12.2013. Підставою для зазначених висновків контролюючого органу стало ненадання позивачем до перевірки документи, що підтверджують право товариства на податковий кредит в сумі 250000грн., за податковою накладною від 25.06.2011 №15, що оформлена ТОВ "Профіт АВ".

Судом першої інстанції встановлено, що у березні 2012 року податковим органом проведено перевірку ПАТ "Коростишівгаз" за результатами якої складено акт від 30.03.2012 №68/01-13/22/20413052. Вказаним актом підтверджується, що загальна сума донарахувань по ПДВ становила 530518грн., у тому числі: 250000 грн. у зв`язку відсутність податкової накладної від 25.06.2011 №15.

Прийняте за результатами зазначеної перевірки податкове повідомлення-рішення не оскаржувалось позивачем, а добровільно сплачено до бюджету в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Після отримання податкової накладної від 25.06.2011 №15 ПАТ "Коростишівгаз" скористався своїм правом та включив її до реєстру отриманих податкових накладних за червень 2012 року.

За таких обставин, судами підтверджено, що позивачем правомірно сформовано податковий кредит по господарським операціям з ТОВ "Профіт АВ".

З наведених вище підстав, з урахуванням того, що позивачем на підставі належних чином оформлених податкових накладних з контрагентами ТОВ ПГ "Інтерпласт", ВЗ ТОВ "Побутгазсервіс" та ТОВ "Профіт АВ" сформовано суму податкового кредиту в спірному періоді, суди дійшли правильного висновку, що податкове-повідомлення рішення від 24.04.2014 № підлягає скасуванню.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, з урахуванням часткового визнання підприємством грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 25.04.2014 №, №, суди дійшли висновку, що нарахування відповідачем грошових зобов`язань повністю, за вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, є неправомірним.

На підставі викладеного, касаційний суд зауважує, що відповідачем висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовані, обставини на підтвердження фактів порушення судами норм права, що регулюють спірні правовідносини, відповідачем не зазначені, із матеріалів справи такі обставини не вбачаються.

Виходячи з вищенаведеного, наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та законність скасованих податкових повідомлень-рішень

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, на підставі доказів, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, касаційний суд погоджується із позицією судів попередніх інстанцій про відсутність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції надав правову оцінку доводам сторін, якими вони мотивували свою правову позицію у справі, оцінив представлені учасниками провадження докази у сукупності та взаємозв`язку. Судами правомірно задоволено позовні вимоги частково.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, у яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Пункт 1 частини першої статті 349 КАС України передбачає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Коростишівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 07.08.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду