Справа № 212/1360/19(2-а/212/38/19)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 212/1360/19(2-а/212/38/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року (суддя Ваврушак Н.М.) у справі №212/1360/19(2-а/212/38/19) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тарасенко Леоніда Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати серія ЕАВ №888473 від 02.02.2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 02.02.2019р. близько 11:30 год. він рухався на автомобілі Ауді А6 з державним номерним знаком НОМЕР_1 по кільцю Визволення м. Кривого Рогу. Під час руху він побачив, що в його транспортному засобі на приборній панелі загорівся знак, який вказує на технічну несправність автомобіля та він відчув нестабільну роботу двигуна, після чого був змушений зробити зупинку транспортного засобу, та щоб не робити її на кільці, він виїжджаючи з кільця повернув праворуч та зупинив своє авто, відразу ввімкнув сигнал аварійної зупинки та вийшов зі свого автомобіля до найближчого магазину по особистим справам. Повернувшись до автомобіля, він знову спробував завести автомобіль та вже не побачив нещодавньої помилки та намагався почати рух для того, щоб добратись до найближчого СТО для того, щоб з`ясувати причину виникнення несправності. Проте, до нього підійшов відповідач, представившись працівником поліції, звинуватив в порушені вимог дорожніх знаків, а саме п. 8.4. ПДР України - порушення вимог заборонних знаків, та почав розгляд справи відносно нього, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач склав постанову серія ЕАВ № 888473 від 02.02.2019 за ч.1 ст. 122 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень. Вказану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки така прийнята відповідачем без урахуванням положень пп.9.9 «а» та 15.14 ПДР України, де зазначено про можливість вимушеної зупинки, що не є порушенням ПДР. Вказує на те, що в спірному випадку ним було здійснено вимушену зупинку, порушення ПДР ним допущено не було, і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Відмовляючи в

задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскарженого рішення відповідача з огляду на доведеність належними доказами факту порушення позивачем вимог ПДР України.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування судом всіх фактичних обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує не те, що судом першої інстанції під час вирішення справи не враховано положення пп.9.9 «а» та 15.14 ПДР України, де зазначено про можливість вимушеної зупинки, що не є порушенням Правил дорожнього руху. Зазначає про те, що положеннями п.9.10 ПДР визначено лише два випадки, при настанні яких є обов`язковою вимогою встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря, а саме: скоєння дорожньо-транспортної пригоди, або ж вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м. Зважаючи на те, що в спірному випадку не було скоєно ДТП та була добра оглядовість в обох напрямках, позивач вважає, що в нього був відсутній обов`язок щодо встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря. Відповідно до вимог ПДР України при вимушеній зупинці слід ввімкнути аварійну світлову сигналізацію на автомобілі, що і було зроблено позивачем. Відносно висновків суду першої інстанції щодо ненадання позивачем доказів вимушеної зупинки, скаржник вказує на те, що у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в даному випадку обов`язок щодо доведення вини позивача у скоєнні правопорушення покладений саме на відповідача. Також вказує, що відповідач проігнорував заявлене позивачем клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, чим порушив права позивача на захист.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02 лютого 2019 року інспектором роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Тарасенко Леонідом Івановичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №888473, згідно ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ауді А6 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.1 рух заборонено з додатковою табличкою 7.4.1 та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП стало не виконання останнім вимог дорожнього знаку 3.1.

Пунктом 8.4 ПДР України визначені групи, на які поділяються дорожні знаки, зокрема підпункт «в» вказує на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Додатку 1 до Правил, знак 3.1 «Рух заборонено» є заборонним.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Суд першої інстанції, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який відповідно до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, обґрунтовано вказав на доведеність вини позивача у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки з вказаного відеозапису чітко вбачається те, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснював рух в зоні дії знаку 3.1.

Вказаний факт не заперечується і позивачем, який зазначає те, що зупинка була вимушеною у зв`язку з виниклою технічною несправністю автомобіля.

Так, за позицією позивача, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки зупинка була вимушеною, та позивачем відповідно до вимог п.15.4 ПДР України була ввімкнута аварійна світлова сигналізація.

З такими аргументами позивача неможливо погодитися з огляду на таке.

Пунктом 15.14. ПДР України визначено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Отже вказана норма регламентує порядок дій водія у випадку вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено. Але у спірному випадку допущене позивачем порушення ПДР полягає не у зупинці транспортного засобу в місці, де зупинку заборонено, а русі в зоні дії знаку 3.1 «Рух заборонено».

Таким чином, аналіз обставин справи, встановлених судом на підставі дослідження доказів у їх взаємному зв`язку та сукупності, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року по справі №212/1360/19(2-а/212/38/19) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26.09.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк