Справа № 620/2226/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2226/19 Головуючий у 1 інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Карпушової О.В. Кучми А.Ю. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Служба Єдиного Замовника" звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Чернігівській області № , № 006095, № , № від 05.07.2018.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у відкритті провадження в адміністративний справі - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Комунальне підприємство "Служба Єдиного Замовника" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.07.2018 №№, 006095, , у даній справі були предметом розгляду Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №2540/2749/18, у спорі між тими самими сторонами та з тих самих підстав.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В силу ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Умовами застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження в адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Необхідно зауважити на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 9901/432/18.

Судом першої інстанції у даній справі встановлено, що в провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №2540/2749/18 за адміністративним позовом Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.07.2018 №, №006095, №, № .

В обґрунтування позову, Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника» посилалось на наступні обставини: відповідачем перевірку проведено без врахування строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України; відповідачем до позивача застосовано штрафні санкції під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів у зв`язку з порушенням щодо позивача справи про банкрутство; податкові повідомлення-рішення підписано не уповноваженою на те особою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 р. у справі №2540/2749/18 позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач у вищевказаній справі подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, зокрема, що контролюючий орган (відповідач) не мав права у межах камеральної перевірки здійснювати перевірку питань, що не були законом віднесені до компетенції камеральних перевірок до 01.01.2017 р., тобто, за весь період до вказаної дати.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 р. у справі №2540/2749/18 апеляційну скаргу Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 - без змін.

Так, суд у постанові зазначив, зокрема, що, на переконання апелянта, контролюючий орган (відповідач) не мав права у межах камеральної перевірки здійснювати перевірку питань, що не були законом віднесені до компетенції камеральних перевірок до 01.01.2017, тобто, за весь період до вказаної дати.

Вказаним доводам суд апеляційної інстанції надав правову оцінку та прийняв відповідне рішення. Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд не зобов`язаний давати детальну відповідь на кожен аргумент апеляційної скарги.

Так, згідно п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, враховуючи вищевказане та перевіривши матеріали справи № 620/2226/19, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про тотожність сторін, предмету та підстав позову у вказаних справах - №2540/2749/18 і даній справі № 620/2226/19.

Так, у вказаних справах вбачається наявність спору між тими самими сторонами: позивачем є Комунальне підприємство "Служба Єдиного Замовника" та відповідачем - Головне управління ДФС у Чернігівській області.

Колегія суддів враховує, що у рішенні суду першої інстанції по справі № 2540/2749/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 р. вже розглядалося питання правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Чернігівській області № , № 006095, № , № від 05.07.2018 р.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в обох справах підстава для оскарження спірних податкових повідомлень-рішень не є іншою, як зазначив позивач, ніж та, що, зокрема, досліджувалась у справі №2540/2749/18.

Так, апелянт у даній справі та апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач не мав права у межах камеральної перевірки здійснювати перевірку питань, що не були законом віднесені до компетенції камеральних перевірок до 01.01.2017 р.

Однак, із рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.04.2019 р. та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 р. у справі №2540/2749/18 вбачається, що судами надано оцінку щодо проведення камеральної перевірки податкової звітності позивача та винесеним за її наслідками податковим повідомленням - рішенням.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що, фактично, підставою для повторного звернення до суду є незгода позивача з податковими повідомленнями рішеннями відповідача, правомірність прийняття яких перевірено судами у справі №2540/2749/18.

Відповідно до змісту частини першої статті 293 КАС України, учасники справи мають право оскаржити рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції в апеляційному та касаційному порядку, крім випадків встановлених КАС України, що свідчить про те, що незгода з рішенням суду, не є підставою для звернення з новим позовом, зважаючи на наявність права позивача на оскарження рішення суду до вищої інстанції.

Враховуючи наведені положення КАС України та зважаючи, що вимоги позивача, щодо яких приймались рішення Чернігівським окружним адміністративним судом 08.04.2019 р. у справі №2540/2749/18, яке набрало законної сили, є ідентичними вимогам, заявленим у даному випадку, оскільки вони заявлені до того ж відповідача, про той самий предмет, з тих самих підстав, а тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Щодо інших доводів апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 229, 272, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Карпушова О.В. Кучма А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 24.09.2019 року