Справа № 260/798/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року№ 857/7231/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Кухтея Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року, постановлену суддею Калинич Я.М., м. Ужгород, про відмову у відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради, Ужгородської районної державної адміністрації, Закарпатської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Кабінету Міністрів України про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

06.06.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оноківської сільської ради, Ужгородської районної державної адміністрації, Закарпатської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Кабінету Міністрів України, в якому просить:

постановити судове рішення, яким визнати право власності на земельну ділянку розміром 144 м2 в кооперативі «Ветеран» за учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1988 роках категорії 2 громадянином ОСОБА_1 , якою він користується з 23.07.2001 згідно договору на право тимчасового користування між ним та Оноківською сільською радою Ужгородського району; зобов`язати Ужгородську районну державну адміністрацію Закарпатської області провести державну реєстрацію земельної ділянки розміром 144 м2 в кооперативі «Ветеран» за ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предмет спору виник у правовідносинах, пов`язаних із питаннями щодо права власності позивача на земельну ділянку, відтак такий спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин щодо реалізації особою права власності на нерухоме майно і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її постановленою з порушенням норм процесуального права, позивач оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що даний адміністративний позов базується на попередньому рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/968/17, в якому позивач та чотири відповідачі одні і ті ж самі. Вказане рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/968/17 до цього часу умисно не виконано відповідачами.

Відтак, апелянт вважає, що дана справа повинна розглядати в порядку адміністративного судочинства Закарпатським окружним адміністративним судом.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно- правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі субєкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі

Предметом судового розгляду у цій справі є вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку та зобов`язання відповідача провести державну реєстрацію зазначеного нерухомого майна.

За правилами ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Таким чином, зі змісту заявленого позову вбачається, що позивачем заявлені вимоги, що не підлягають розгляду в порядку КАС України, оскільки ОСОБА_1 поставлені перед судом питання щодо визнання права власності на земельну ділянку та зобов`язання провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 до суду із вказаним позовом покликане необхідністю захисту його прав не у сфері публічно-правових відносин, а в кінцевому підсумку в площині його майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства (аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а).

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції постановив судове рішення з дотриманням норм процесуального права, в зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі - без змін.

Згідно ст.316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 7 червня 2019 року про відмову у відкриття провадження у справі №260/798/19 за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради, Ужгородської районної державної адміністрації, Закарпатської обласної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Кабінету Міністрів України про визнання права власності на земельну ділянку - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. В. Кухтей
Повне судове рішення складено 25.09.2019.