Справа № 640/5693/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

24 вересня 2019 року № 640/5693/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доМіністерства оборони України
провизнання протиправними дій, скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності II групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- скасувати рішення Міністерства оборони України від 17.12.2018 у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням II групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що оскаржуване рішення Міністерства оборони України про відмову у призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги є протиправним, з огляду на те, що право на грошову допомогу у звільненого військовослужбовця наступає у момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення, відтак, ОСОБА_1 має право на виплату одноразової грошової допомоги, тому, як наголошено у позовній заяві, до факту встановлення останньому інвалідності, як підстави для виплати зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі й для визначення розміру складових грошового забезпечення за останньою посадою, яку позивач займав при звільненні, повинні застосовуватись нормативно-правові акти, які діяли станом на день встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, а саме: 30.08.2018. При цьому, за твердженням позивача, вимога щодо надання акту про нещасний випадок, який складається за результатами розслідування військової частини, не поширюється на позивача як такого, що отримав травми під час бойових дій, оскільки, відповідно до п. 1.2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36, якою і затверджено форму акту про нещасний випадок, який складається за результатами розслідування військової частини, її дія не поширюється на військовослужбовців, які одержали захворювання, поранення, контузію, травму, каліцтво або загинули під час ведення бойових дій, участі в антитерористичній операції, в особливий період.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

08.05.2019 від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у межах спірних правовідносин, виходячи з того, що відповідно до п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, водночас, позивачу ІІ групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Крім того, за результатами розгляду клопотання відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.06.2019 у задоволенні останнього відмовлено.

19.07.2019 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

04.09.2019 від представника відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення, у відповідності до яких, оскаржуване рішення Міністерства оборони України є правомірним та винесеним у межах наданих останньому повноважень, з огляду на завершення терміну, протягом якого може бути виплачено одноразову грошову допомогу у разі зміни групи інвалідності.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії довідки військової частини НОМЕР_1 від 21.09.2017 №1030 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, -забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, молодший сержант ОСОБА_1 дійсно у період з 15.06.2014 по 24.08.2014, з 30.08.2014 по 05.04.2015, з 01.04.2016 по 10.07.2016, з 10.07.2016 по 18.07.2016, з 31.07.2016 по 15.09.2016, з 15.05.2017 по 15.08.2017, з 22.08.2017 по 25.08.2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно з копією довідки про невизнання інвалідом, наявної у матеріалах справи, ОСОБА_1 , 1987 року народження, 20.07.2015 оглядався ЦМСЕК1 і за результатами не визнаний інвалідом. Натомість, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0001755 від 20.07.2015 у ОСОБА_1 встановлено 5% ступінь втрати професійної працездатності у відсотках.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 27.08.2018 №2335, копія якого наявна у матеріалах справи, поранення, травма, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини; а згідно з копією довідки до акта огляду медико- соціальною експертною комісією серії АВ №0531352 від 30.08.2018, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 30.08.2018 (причина інвалідності: поранення, травма, захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини).

За результатами розгляду поданих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до витягу з протоколу від 14.12.2018 №127, молодшому сержанту у запасі ОСОБА_1 (Київський МВК), якого звільнено з військової служби та 20.07.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 5% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що сталось 14.07.2014 (довідка МСЕК серія АГ №0001755 від 20.07.2015), а 30.08.2018 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідною ІІ групи внаслідок поранення, травми та захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ №0531352 від 30.08.2018), відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, оскільки у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, водночас, позивачу ІІ групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Відтак, оскільки між первинною втратою працездатності, яка визначалась у відсотках та втратою працездатності у вигляді встановлення ІІ групи інвалідності, пройшов термін понад 2 роки, відсутні підстави для призначення одноразової грошової допомоги.

Вважаючи на підставі викладеного порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Ключовим правовим питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин абз. 2 п. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі Закон №2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (надалі Порядок №975).

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку №975 (у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності … є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Акт МСЕК, який первинно підтверджує втрату працездатності, складено 20.07.2015. Інвалідність позивачу встановлено з 30.08.2018. Водночас, раніше, ніж з 20.07.2015 позивач не міг реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги. Тому до цих правовідносин застосовується законодавство, що діяло станом на 20.07.2015.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII (у редакції, чинній станом на 20.07.2015), одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4).

Згідно з п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII (у редакції, чинній станом на 20.07.2015), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Приписами п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014, передбачено, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.

Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення позивачеві ступеня втрати працездатності (2015) правова норми, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла. Відтак, до спірних правовідносин застосовуються положення п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII.

З аналізу наведених норм Закону №2011-XII та Порядку № 975 вбачається, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності (ступеню втрати працездатності), проте при зміні групи інвалідності (ступеню втрати працездатності) протягом двох років з моменту її первинного встановлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №826/7472/18 (ЄДРСР №83800008).
Так, у межах спірних правовідносин первинно позивачеві встановлено 5% ступінь втрати працездатності 20.07.2015 (довідка МСЕК серії АГ №0001755 від 20.07.2015) та лише 30.08.2018 останньому визначено ІІ групу інвалідності (довідка МСЕК серії АВ №0531352 від 30.08.2018), тобто понад двох років, що, відповідно, виключає можливість виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у силу п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII.

Інші доводи позивача, покладені в обґрунтування заявлених позовних вимог (відсутність необхідності у поданні останнім додаткових документів, зокрема акту про нещасний випадок, який складається за результатами розслідування військової частини), не були визначені відповідачем в якості підстави для відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, а тому окремому дослідженню та оцінці з боку суду не підлягають.

З урахуванням того, що оскаржуване рішення Міністерства оборони України про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оформлене рішенням від 14.12.2018 №127, прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень, відсутні підстави стверджувати про протиправність заявлених дій Міністерства оборони України. Крім того, позовна вимога зобов`язального характеру також не підлягає задоволенню, яка, у силу п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є похідною позовною вимогою від розглянутих вище.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 246, 257-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (, адреса: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6) відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок