Справа № 480/1164/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р. Справа № 480/1164/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 02.06.19 року по справі № 480/1164/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у неналежному розгляді заяві ОСОБА_1 від 17.01.2019 щодо виконання рішення суду у справі №2а-197/2008, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначив, що постановою Конотопського міськрайонного суду від 11.04.2008 стягнуто з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення Конотопської міської ради кошти на його користь. Станом на лютий 2019 року рішення залишається не виконаним. 17.012.2019 звернувся до керівника відповідача із заявою, у якій просив повідомити про причини невиконання рішення суду з 11.04.2008 по 17.01.2019. Листом від 08.02.2018 за підписом заступника начальника управління була надана відповідь, в якій з посиланням на нормативні акти повідомлено, що для виконання рішення позивачу необхідно звернутися до управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області. Вважає таку відповідь протиправною, оскільки саме боржник є суб`єктом, який повинен сплатити позивачу кошти. У наданій відповіді фактично викладено рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві, подання якої мало на меті виконання судового рішення, однак не роз`яснено порядок оскарження відмови. Вважає, що відповідачем не було вжито заходів щодо належного розгляду звернення.

02 червня 2019 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, яка полягала у неналежному розгляді заяви ід 17.01.2019 щодо виконання рішення суду у справі №2а-197/2008 та зобов`язання повторно розглянути заяву відмовлено в зв`язку з необгрунтованістю.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що не згоден з рішенням суду першої інстанції, оскільки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради повинно сплатити позивачу кошти на виконання судового рішення. Отже, посилаючись на викладені доводи, вважає вимоги позовної заяви такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач у надісланому відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, шо Управлінням не було допущено порушення прав позивача у спірних правовідносинах, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2008 у справі №2а-197/2008 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на його користь суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" за 2007 рік в розмірі 1770,00 грн. Постанова набрала законної сили 28.08.2008 (а.с. 6-7).

17.01.2019 позивач звернувся до управління соціального захисту населення Конотопської міської ради із заявою, в якій повідомив, що постанова суду боржником добровільно виконана не була. Зазначив, що відсутність коштів у боржника чи у держави на виконання взятих на себе зобов`язань не звільняє боржника від виконання рішення та не є обставиною, яка ускладнює його виконання, а боржник повинен здійснити достатні дії для організації процесу виконання рішення. Зазначив також, що невиконання рішення протягом тривалого строку є порушенням вимог ст.6 Європейської конвенції з прав людини та ст.1 Протоколу 1 до Конвенції. У зв`язку з цим просив направити на його адресу відповідь з вказівкою причин невиконання рішення суду (а.с. 24).

Листом від 08.02.2019 №09-08/464 за підписом заступника начальника управління С.Дубовик повідомлено позивачу, що відповідно до пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Постанови КМУ від 03.09.2014 № 440 "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013 року, подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника, для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Повідомлено також, що для виконання рішення суду позивачу необхідно звернутися особисто чи направити поштою до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (м. Суми, вул. Герасима Кондратьева,28) заяву та необхідні документи.

Не погодившись із такою відповіддю відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на заяву позивача УСЗН Конотопської міської ради у строки, встановлені законом, було надано вичерпну відповідь, роз`яснено причини невиконання управлінням судового рішення та порядок, в якому рішення повинно виконуватись, а тому заява ОСОБА_1 від 17.01.2019 щодо виконання рішення суду у справі №2а-197/2008 була розглянута відповідачем належним чином.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" набрав чинності 01.01.2013 року.

Згідно з ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

З огляду на зазначені норми, колегія суддів вказує на те, що виконання виконавчих документів за рішеннями про стягнення коштів з державних органів, здійснюється безпосередньо органами Казначейства.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845 (надалі по тексту - Порядок).

У відповідності до п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Згідно з п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 42 зазначеного Порядку передбачено, що у разі здійснення безспірного списання коштів місцевих бюджетів згідно з пунктом 41 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.04.2008 у справі №2а-197/2008, яка набрала законної сили, стягнуто з Конотопського міського управління праці та соціального захисту населення на його користь суму недоплаченої щорічної грошової допомоги як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" за 2007 рік в розмірі 1770,00 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" стягувач повинен був звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

При цьому, у відповіді на заяву позивача від 08.02.2019 №09-08/464 відповідачем на поставлене питання про причини невиконання рішення було надано вичерпну відповідь, а саме: було роз`яснено порядок виконання судового рішення про стягнення коштів, у якому боржником є державний орган. Також запропоновано звернутись до управління державної виконавчої служби як органу, який веде облік, інвентаризацію заборгованості та подальшу її передачу до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості (а.с.9).

Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 5 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону України "Про звернення громадян", відповідно до частини 1, якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Так, з наявної в матеріалах справи відповіді на заяву позивача від 08.02.2019 №09-08/464 вбачається, що вона надана тим органом, якому заява була адресована та у строки, визначені законом.

Зі змісту відповіді на заяву ОСОБА_1 вбачається, що йому не було відмовлено в задоволенні вимог, викладених у заяві, а було роз`яснено причини невиконання управлінням судового рішення та порядок, в якому рішення повинно виконуватись.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно надано відповідь та роз`яснено порядок пред`явлення до виконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області в примусовому порядку, а тому бездіяльності під час розгляду звернення не допущено.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів про приходить до висновку про належний розгляд заяви ОСОБА_1 від 17.01.2019 щодо виконання рішення суду у справі №2а-197/2008 та вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідь відповідача не грунтується на вимогах ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", колегія суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 17.01.2019 року, поданого в порядку ЗУ "Про звернення громадян" щодо виконання рішення суду у справі №2а/197/2008 р. в добровільному порядку.

Таким чином, судом перевірялися дії відповідача при розгляді зазначеного звернення на відповідність вимогам ЗУ "Про звернення громадян".

Відповідачем подана відповідь в межах законодавства, що двяло на момент звернення, у строки, встановлені ЗУ "Про звернення громадян".

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 по справі № 480/1164/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик