Справа № 766/8349/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 766/8349/19
Головуючий в 1 інстанції: Ус О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючка Євгена Петровича на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючка Євгена Петровича, 3-тя особа: Департамент патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у Херсонській області про визнання дій (бездіяльності) незаконними та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючка Є.П. про визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача при винесені постанови від 15 квітня 2019 року серії НК №153045 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; визнання протиправною та скасування постанови від 15 квітня 2019 року серії НК №153045 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2019 року позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову серії НК №153045 від 15 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись з даним рішенням суду інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючко Є.П. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рапортів інспектора роти №3 БУПП в Херсонській області ДПП лейтенанта поліції Різун О.С. та інспектора роти №3 взводу №2 батальйону УПП в Херсонській області ДПП лейтенанта поліції Клевець І.М. на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Херсонській області вбачається, що у ході несення служби екіпажем «Яхта-407» у складі лейтенанта поліції ОСОБА_2 О ОСОБА_3 . та ОСОБА_4 23 березня 2019 року близько 19 години 45 хвилин за адресою: м.Херсон просп. 200 річчя Херсона 29 (перехрестя з вул. Карбишева) було помічено ТЗ «Honda Civic» днз. НОМЕР_1 , водій якого рухаючись зі сторони вул.49 ХГД в бік вул.Некрасова в лівій смузі здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора та повернув праворуч на вул.Карбишева в бік вулиці Покришева. Даний автомобіль було зупинено по вул. Карбишева, біля будинку 24. Після зупинки автомобіля інспектор підійшов до водія, представився та пояснив причину зупинки. В ході бесіди пасажир даного транспортного засобу сказав, що водій проїхав на рожевий сигнал світлофору. Водій на вимогу пред`явити свої документи відмовився посилаючись на рішення Верховного суду України. На місці зупинки особу водія встановити не вдалось та справу розглянуто не було. При даному огляді водія інспектори впізнали в ньому гр. ОСОБА_1 , якого часто бачили на відеозаписах, коли він свідомо порушував ПДР за для провокації. Зважаючи на велику кількість викликів на лінію 102 та великий обсяг роботи з водієм було проведено профілактичну бесіду та попереджено про те, що розгляд справи відбудеться пізніше. На місці зупинки адмін. матеріалів не складалось.

Пізніше, ОСОБА_1 було направлено повідомлення - запрошення до підрозділу патрульної поліції з приводу вчиненого ним правопорушення та повідомлено про необхідність явки 15 квітня 2019 року о 11 год. 00 хв. за місцезнаходженням: м.Херсон. просп.Адмірала Сенявіна, 128, кімната 71 до ОСОБА_5 (а.с. 20).

Згідно постанови серії НК №153045 від 15 квітня 2019 р., складеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Херсоні ДПП лейтенантом поліції Гадючко Є.П., було розглянуто справу щодо ОСОБА_1 та встановлено, що 23 березня 2019 року о 19-52 год. в м. Херсоні, перехрестя просп. 200 років Херсона та вул. Карбишева, водій, керуючи ТЗ «Honda Civic», державний номер НОМЕР_1 , здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п.8.7.3 «е» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст.122 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн. До постанови додано: рапорт І. ОСОБА_6 Клевець, О.С. Різун, заява та пояснення ОСОБА_1

ОСОБА_1 оскаржуючи вказану постанову до суду зазначив, що відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що на місці вчинення правопорушення 23 березня 2019 року позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності та в подальшому, у строки визначені КУпАП, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, тому відповідачем 15 квітня 2019 року порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що за своїм наслідком є підставою для скасування постанови від 15 квітня 2019 року серії НК №153045 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Разом з тим, позивачем у своєму позові не надано жодних заперечень стосовно наявності події адміністративного правопорушення, а зазначено лише про певні процедурні порушення, які на його думку вчинені відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Стосовно твердження позивача про не складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною другою ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною п`ятою ст. 258 КУпАП визначено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наведене вище дає підстави вважати, що у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в уповноваженої посадової особи відсутній обов`язок щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 ч.1 ст.213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Отже, чинним законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП без складання відповідного протоколу.

Стосовно твердження позивача, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності розглянута не на місці вчинення правопорушення, що є порушенням статей 258, 276, 283 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З огляду на ту обставину, що справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП може бути розглянута, як за місцем його вчинення, так і за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника, колегія суддів вважає хибним твердження позивача про допущені відповідачем порушення щодо місця її розгляду.

Наведені висновки свідчать, що положення частини 4 статті 258 КУпАП з приводу того, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього кодексу не є абсолютними, оскільки стаття 276 КУпАП, яка безпосередньо регламентує питання місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачає також інші варіанти щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, положення ч.1 ст.276 КУпАП, яка передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючко Є.П., як посадова особа відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення - Управління патрульної поліції в Херсонській області, мав законні підстави для розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення не на місці вчинення правопорушення.

Разом з тим, позивачем наведено правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а, де вказано, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення, а за місцем роботи позивача, що не передбачено нормами діючого законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а, ґрунтується, зокрема, на факті винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за місцем роботи позивача, що не є тотожним з встановленими обставинами у межах розгляду даної справи, та як наслідок, зазначена правова позиція Верховного Суду не може бути застосована до даних правовідносин.

Також, позивач у своєму позові наголошував, що єдиним доказом його вини є рапорти інспектора роти №3 БУПП в Херсонській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 О.С ОСОБА_7 та інспектора роти №3 взводу №2 батальйону УПП в Херсонській області ДПП лейтенанта поліції Клевець І.М. на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Херсонській області, які не можуть вважатись належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП.

Колегія суддів у свою чергу зазначає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції та подальше викладення подій у рапорті може бути доказом у справі у тому випадку, коли саме правопорушення зафіксовано у встановленому законом порядку та за наявності інших доказів вчинення правопорушення.

Так, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В свою чергу, матеріали справи містять компакт-диск з відеозаписом « 23,03,2019» на якому зафіксовано момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме на часовому проміжку 00:20-00:24 вбачається факт проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та зупинення транспортного засобу під управлінням позивача. При цьому вказаний відеозапис містить фіксацію дати та часу події, які співпадають з рапортами працівників поліції, які знаходяться в матеріалах справи, та постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Посилання позивача на неможливість враховувати вказаний відеозапис « 23,03,2019», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як зазначено відповідачем у відповіді від 18 вересня 2019 року, вказаний відеозапис було виявлено в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_1 в загальнодоступній групі «ОПГ Закон и Порядок Херсон». Наявність вказаного відеозапису за відповідним посиланням підтвердилось в ході апеляційного розгляду.

Відповідно положень ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Враховуючи зазначене та з огляду на ту обставину, що відеозапис « 23,03,2019» містить інформацію щодо предмета доказування (є належним) та одержаний з дотриманням порядку, встановленого законом (є допустимим), колегія суддів вважає, що такий відеозапис є необхідним для врахування при вирішенні спірних правовідносин.

Наведені обставини свідчать про доведеність вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425,00 грн..

Окремо слід наголосити, що Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 року по справі № 735/1246/15-а висловив правову позицію з приводу того, що КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, Верховним Судом по вищенаведеній справі було зазначено, що посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності не можуть спростовувати правомірності спірної постанови відповідача, оскільки не доводять відсутності самого факту порушення.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 статті 122 КпАП України, а тому постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП і не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

В свою чергу, посилання позивача на окремі процедурні порушення при притягненні його до адміністративної відповідальності, навіть за їх наявності, не могли б бути спростовуванням правомірності спірної постанови відповідача та не доводили б відсутності факту самого порушення.

Позивач під час оскарження постанови від 15 квітня 2019 року серії НК №153045 у судовому порядку мав змогу довести суду відсутність факту вчинення ним порушень Правил дорожнього руху, що мали місце 23 березня 2019 року, однак наданим йому правом з власної волі не скористався.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2019 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Окремо колегія суддів зазначає, що клопотання позивача про залишення скарги буз руху в зв`язку з не сплатою апелянтом судового збору, задоволенню не підлягає, оскілки таке клопотання хронологічно подано на стадії після вирішення питання про відкриття провадження, на якій можливо залишити скаргу без руху.

Також, слід зазначити, що апелянт звільнений від сплати судового збору, що узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною в постанові від 13 грудня 2016 року у справі № 21-1410а16.

Так, дійсно, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 01 листопада 2018 року відступив (справа №306/17/16-а) від вказаного правового висновку Верховного Суду України та передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, водночас, Велика Палати Верховного Суду станом на сьогоднішній день вказану справу ще не розглянула.

Керуючись ст.272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючка Євгена Петровича - задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 серпня 2019 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Гадючка Євгена Петровича, 3-тя особа: Департамент патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у Херсонській області про визнання дій (бездіяльності) незаконними та скасування постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.