Справа № 160/4053/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2019 року Справа № 160/4053/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у м.Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача - ОСОБА_2 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Новопавлівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства позивачу на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області;
- визнати протиправним та скасувати рішення сорок шостої сесії сьомого скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 24.04.2019 №1175-46/VII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність громадянці ОСОБА_2 »;
- судові витрати стягнути з відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду.
У зв`язку з розробленням проекту, позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.03.2019 про затвердження проекту землеустрою, яка на дату подання позову відповідачем не розглянута.
На думку позивача, бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви та документів позивача, а також прийняття ним спірного рішення є протиправними.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.06.2019.
В судове засідання 04.06.2019 з`явився представник позивача. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 02.07.2019 для повторного виклику сторін.
Від відповідача 02.07.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву.
В судове засідання 02.07.2019 прибули представник позивача та відповідача, третя особа не з`явилась, про причини не явки не повідомила.
Для повторного виклику третьої особи та ознайомлення позивача з відзивом на позов, розгляд справи відкладено.
В судове засідання 19.07.2019 сторони та третя особа не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 продовжено строк підготовчого провадження та призначено справу на 02.08.2019.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 31.07.2019 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
В судове засідання 02.08.2019 прибули представник позивача та відповідача. Третя особа не прибула, про причини не явки не повідомила.
В судовому засідання ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суд від 02.08.2019 заяву відповідача про закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України залишено без задоволення.
Закрито провадження у справі №160/4053/19 на підставі пункту 1 частини 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення сорок шостої сесії сьомого скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 24 квітня 2019 року №1175-46/VII «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачі її у власність громадянці ОСОБА_2 ».
В судовому засідання 02.08.2019 представником відповідача зазначено про прийняття рішення про відмову позивачу в затвердженні проекту землеустрою. Розгляд справи відкладено на 16.08.2019 для надання відповідачем зазначеного рішення до суду.
В судове засідання 16.08.2019 сторони не з`явились.
Позивачем через канцелярію суду 16.08.2019 подано заяви про закриття підготовчого провадження та про розгляд справи по суті в порядку письмового провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступні обставини справи.
Рішенням тридцять п`ятої сесії сьомого скликання від 30.08.2018 №888-35/VII позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 1,0000 га із земель комунальної власності за межами населеного пункту на території Новопавлівської сільської ради.

Позивач звернувся до ТОВ «Земельне право» та замовив відповідний проект землеустрою, який в подальшому було розроблено та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер -:02:004:0454.

На підтвердження зазначеного вище, до матеріалів справи долучено копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.12.2018 №НВ-018.

В подальшому позивач звернувся з заявою від 29.03.2019 до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про затвердження зазначеного вище проекту землеустрою. Вказана заява відповідачем не розглянута.

Проте, 24.04.2019 відповідачем прийнято рішення №1175-46/VII, відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) між тієї ж самої земельної ділянки.

Рішенням сорок дев`ятої сесії сьомого скликання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області від 25.07.2019 №1335-49/VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 01.03 - для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_2 », земельна ділянка з кадастровим номером: :02:004:0454 передана у власність ОСОБА_2 .

Не погодившись з діями відповідача щодо не розгляду заяви від 29.03.2019, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно статі 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт «б», частини 1 статті 81 ЗК України).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до вимог частин 1 - 3 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт «б» частини 1 статті 121 ЗК України).

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною 1 статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений статтею 118 ЗК України.

Згідно частин 6 та 7 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно частини 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини 10 цієї статті ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, згідно статті 118 ЗК України, порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 ЗК України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачу рішенням тридцять п`ятої сесії сьомого скликання від 30.08.2018 року №888-35/VII було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Після отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивачем здійснено відповідні дії для розробки проекту, сформовано земельну ділянку та присвоєно їй кадастровий номер :02:004:0454.

Позивач 29.03.2019 звернувся до відповідача з заявою про затвердження даного проекту.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що приписи частини 9 статті 118 ЗК України стосовно прийняття у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність Новопавлівською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області не виконано.

Заява позивача від 29.03.2019 відповідачем не розглянута. Відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду відповідачем не прийнято.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що належним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2019 про затвердження проекту землеустрою та зобов`язання Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_1 29.03.2019 щодо затвердження проекту землеустрою.

При цьому, на думку суду, факт передачі відповідної земельної ділянки у власність іншій особі, не позбавляє відповідача обов`язку розглянути заяву позивача, оскільки він під час прийняття рішення не позбавлений права прийняти як позитивне так і негативне рішення щодо відведення земельної ділянки у власність.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано розрахунок судових витрат у справі №160/4053/19, а саме: сплата судового збору за подання позову до суду, в розмірі 1536,80 грн. (дублікат квитанції від 13.05.2019 №.1); сплата судового збору за подання заяви про витребування доказів в розмірі 576,30 грн.; витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1500 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 26.07.2019 №0.0..1.

Надаючи оцінку розрахунку судових витрат, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази сплати судового збору за подання заяви про витребування доказів. Також матеріали справи не містять і самої заяви про витребування доказів.

Тому суд доходить висновку про необґрунтованість та недоведеність позивачем понесених судових витрат в розмірі 576,30 грн. за подання заяви про витребування доказів.

Таким чином, сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1536,80 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 1500 грн. (загальний розмір 3036,80 грн.) підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2019 про затвердження проекту землеустрою та зобов`язати Новопавлівську сільську раду Межівського району Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2019 щодо затвердження проекту землеустрою.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правову допомогу адвоката, у розмірі 3036,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська