Справа № 571/760/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/9247/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07 серпня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Комзюк А.Ф. о 17 год. 02 хв. в смт. Рокитне, повний текст судового рішення складено 08 серпня 2019 року) у справі № 571/760/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №4 Рокитнівського відділення поліції Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області Лопуги Володимира Миколайовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 423530 від 26.04.2019, а справу закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що оскаржувана постанова має бути скасована, оскільки вказаного в ній правопорушення він не вчиняв, а сама постанова винесена з грубим порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07.08.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, оскільки водій мопеда має пред`явити фірмовий бланк посвідчення водія категорії А1, а посвідчення-інформаційна картка водія мопеда, котра була надана, не є правовстановлюючим документом, який надає право на керуванням транспортним засобом - мопед. Крім цього суд першої інстанції не взяв до уваги талон, наданий позивачем, з якого слідує, що об`єм двигуна скутера марки «VIPER», синього кольору - 49 куб. см. (тобто на думку позивача останній державній реєстрації не підлягає, (оскільки даний документ виданий органом, який не уповноважений видавати такі документи, які засвідчують право володіння певним видом транспортних засобів.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідач всупереч положенням ст. 77 КАС України не довів, що прилегла територія автостанції в смт. Рокитне, де нібито вчинене ним правопорушення, належать до автомобільних доріг загального користування та позначена відповідним знаком. Також вважає безпідставним висновок суду щодо не пред`явлення ним посвідчення, що дає право на керування мопедом, оскільки таке посвідчення від пред`явив відповідачу. Вказане посвідчення від отримав відповідно до рішення Рівненської обласної ради від 10.10.2018 № 968 «Про систему забезпечення безпеки дорожнього руху гужового транспорту, мопедів та велосипедів на вулицях населених пунктів та автомобільних шляхах області» .

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 423530 від 26.04.2019, винесеної інспектором СРПП №4 Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області Лопугою В.М., до позивача застосовано адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст.36 КУпАП, у виді штрафу.

Згідно постанови, 26.04.2019 о 22 годині 00 хвилин в смт. Рокитне по вул. Шевченка Балдич С.О. керував транспортним засобом марки «VIPER», без реєстраційного номеру, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та не маючи права керування даним транспортним засобом (не маючи взагалі посвідчення водія), чим порушив пп. 30.1, 2.1а ПДР.

Позивач, вважаючи прийняту постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами п. 2.1. б) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна.

Відповідно до п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортними засобами, не зареєстрованим у Державтоінспекції, а з 10.11.2015 у сервісних центрах МВС, згідно постанови КМУ від 09. 11. 2015 № 904.

Частинами 1, 3, 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 3 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388), державній реєстрації підлягають транспортні засоби, зазначені в п. 1, до переліку яких включені також і мопеди.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

В п. 8 Порядку № 1388 визначено також перелік документів, які має подати власник для здійснення державної реєстрації транспортних засобів, та оскільки реєстрація мопедів є обов`язковою з грудня 2009 року, конкретизовано, що перша державна реєстрація мопедів, придбаних до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1371 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», може проводитися без подання документів, що підтверджують правомірність їх придбання, за встановленою цим Порядком процедурою.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що Державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Згідно п. 16 Порядку № 1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп.

Відповідно до п.30.1 ПДР, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати їх якщо законом установлено обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання.

Разом з цим колегія суддів вважає, що долучена копія талону від 22.04.2007 з якого вбачається що ОСОБА_1 є власником скутера марки «VIPER», синього кольору - 49 куб. см. не є документом котрий підтверджує державну реєстрацію скутера марки «VIPER», оскільки як слідує з Порядку № 1388 реєстрація мопедів є обов`язковою з грудня 2009 і за результатом такої реєстрації видаються свідоцтво про реєстрацію, а також номерні знаки, котрі у позивача відсутні.

Відтак, мопед, яким керував позивач підлягав реєстрації у відповідних органах МВС. Однак така реєстрація позивачем у всупереч наведеного вище проведена не була, що в свою чергу вказує на не дотриманням останнім вимог ч. 6 ст. 121 КУпАП та порушення в результаті пп.30.1 ПДР.

Доводи позивача про те, що в момент зупинки інспектором поліції він не знаходився на автомобільній дорозі державного значення, жодним чином не впливають на необхідність проведення державної реєстрації мопеда та не спростовують факту наявності в його діях складу правопорушення, у зв`язку з чим є безпідставними.

Щодо порушення вимог позивачем п. 2.1 «а» ПДР, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії та у відповідності до п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника поліції повинен пред`явити для перевірки відповідні документи лише у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на такі категорії, зокрема,

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відтак, керування скутером «VIPER» з робочим об`ємом двигуна до 50 куб. сантиметрів, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

Так на підтвердження права керування транспортним засобом - мопедом, позивачем надав працівнику поліції посвідчення-інформаційну картку водія мопеда. Однак колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що таке посвідчення не є правовстановлюючим документом, який надає право на керуванням транспортним засобом, оскільки водій мопеда має пред`явити фірмовий бланк посвідчення водія категорії А1 . Крім цього із згаданого посвідчення не можливо встановити чи має позивач категорію А1.

Враховуючи те, що у позивача відсутнє посвідчення водія категорії А1, відповідач дійшов правильного висновку про відсутність в нього права на керування транспортним засобом «Viper», з об`ємом двигуна 49 куб. см.

З огляду на встановлене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в діях позивача наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 07 серпня 2019 року у справі № 571/760/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року