Справа № 810/3577/17
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2019 року м. Київ Справа № 810/3577/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., за участю секретаря судового засідання Свириденко К.О., представника позивача Антохова Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом до третя особа:Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області,
провизнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" звернулось до суду з позовом до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Києво-Святошинська місцева прокуратура Київської області, в якому просить суд: визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 14.03.2017 про відмову у прийнятті податкової звітності; зобов`язати відповідача прийняти подану 14.03.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць лютий 2017 року разом з усіма додатками та доповненнями до неї та внести відомості до облікових даних позивача в інформаційних базах Державної фіскальної служби України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу стосовно відсутності у позивача права на подання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2017 року з огляду на анулювання з 18.11.2016 реєстрації підприємства платником податку на додану вартість не відповідають дійсності.

Так, представник позивача стверджує, що вмотивоване рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 18.11.2016 № 63 від Державної фіскальної служби України на адресу підприємства не надходило, а відтак скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" в силу положень пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України вважається повністю задоволеною.

При цьому подання такої скарги, на думку представника позивача, зупиняє дію рішення про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість.

Представник позивача також наголошує, що особисто подана уповноваженою особою платника податків до контролюючого органу податкова звітність з податку на додану вартість за лютий 2017 року складена за формою, чинною на момент її подання, та має всі необхідні реквізити, визначені пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України, а відтак контролюючий орган вийшов за межі своїх повноважень, визначених пунктом 49.11 статті 49 цього Кодексу, не прийнявши податкову декларацію з податку на додану вартість.

За наведених обставин представник позивача вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону та порушує права підприємства як платника податків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/3577/17 та призначено підготовче засідання.

Підготовчі засідання, призначені на 25.05.2018, 25.06.2018, 19.10.2018 та 08.11.2018, були відкладені судом на підставі пункту 1 частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (протокольні ухвали Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2018, 25.06.2018, 19.10.2018 та 08.11.2018), а підготовчі засідання, призначені на 06.12.2018 та 11.01.2019 - на підставі пункту 3 частини другої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України (протокольні ухвали Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2018 та 11.01.2019).

Крім того, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 у Державної фіскальної служби України витребувано докази надіслання (вручення) Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" вмотивованого рішення за результатами розгляду його скарги від 06.03.2017 на рішення Головного управління ДФС у Київській області від 24.01.2017 № 238/10/10-36-12-02-18 та рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 18.11.2016 № 63, якими є: поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення з підписом уповноваженої особи платника із зазначенням дати отримання; поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, що повернулось відправнику із відміткою поштового відділення про причини невручення; розписка про отримання вказаного вище рішення з підписом уповноваженого представника позивача із зазначенням дати отримання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судових засіданнях, призначених на 28.02.2019, 04.04.2019, 26.04.2019, 21.05.2019, 04.07.2019 та 30.07.2019 судовий розгляд справи було відкладено на підставі пункту 1 частини другої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (протокольні ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2019, 04.04.2019, 26.04.2019, 21.05.2019, 04.07.2019 та 30.07.2019).

У судове засідання, призначене на 30.08.2019, з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

У свою чергу представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про отримання відповідачем та третьою особою судових повісток електронною поштою (т. 3 а.с. 179, 181).

Письмових клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення судового засідання із повідомленням причин неявки від представників відповідача та третьої особи до суду не надходило.

Крім того, правом на подання відзиву на позовну заяву представник відповідача не скористався. Представником третьої особи пояснень щодо позову або щодо відзиву також суду не подано.

В силу приписів пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Беручи до уваги ту обставину, що про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач та третя особа повідомлені належним чином, однак у засідання явку уповноважених представників не забезпечили, зважаючи на відсутність підстав для відкладення судового засідання, передбачених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, судом прийнято рішення про проведення судового засідання за відсутності представників відповідача та третьої особи (протокольна ухвала Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2019).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" (ідентифікаційний код 34439389, місцезнаходження: 08152, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Територія технікуму, буд. 16) зареєстроване в якості юридичної особи 25.05.2006, що підтверджується даними, наведеними у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого наявна в матеріалах справи (т. 2 а.с. 189-192).

Як платник податків позивач перебуває на обліку в Києво-Святошинській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що 14.03.2017 уповноваженою особою позивача особисто подано до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області у паперовій формі наступні документи: податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2017 року; додатки до вказаної декларації, а саме: додаток № 2 (розрахунок суми залишку від`ємного значення звітного періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (Д2), додаток № 3 (розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3), додаток № 4 (заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4); додаток № 5 (розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5); доповнення до податкової декларації у формі листа від 14.03.2017 № 93/17, складене відповідно до вимог пункту 46.4 статті 46 Податкового кодексу України.

За результатами розгляду податкової декларації позивача з податку на додану вартість за лютий 2017 року Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення від 14.03.2017, яким позивачу відмовлено у прийнятті вказаної податкової звітності з посиланням на анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість з 18.11.2016 та, як наслідок, відсутності підстав для подання ним податкової звітності з цього податку.

Не погоджуючись з наведеним вище рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представник позивача стверджує, що особисто подана уповноваженою особою платника податків до Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкова звітність з податку на додану вартість за лютий 2017 року складена за формою, чинною на момент її подання, та має всі необхідні реквізити, визначені пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України.

Представник позивача також зазначає, що твердження відповідача про анулювання з 18.11.2016 реєстрації позивача як платника податку на додану вартість не відповідають дійсності, оскільки вмотивоване рішення за результатами розгляду скарги підприємства на рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 18.11.2016 № 63 від Державної фіскальної служби України на його адресу не надходило, а відтак в силу положень пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України скарга позивача вважається повністю задоволеною на його користь.

При цьому представник позивача також зазначає, що подання такої скарги зупиняє дію рішення про анулювання реєстрації позивача платником податку на додану вартість, що у свою чергу свідчить про наявність у позивача статусу платника податку на додану вартість на момент подання податкової декларації з цього податку у березні 2017 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначається Податковим кодексом України.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За змістом підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 48.1 та 48.2 статті 48 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

У свою чергу порядок подання податкової звітності до контролюючого органу визначається статтею 49 Податкового кодексу України.

Так, пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент подання податкової звітності) податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Цією ж статтею передбачено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

- за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

- у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що одержавши від платника податку на додану вартість податкову звітність, контролюючий орган зобов`язаний перевірити наявність у ній реквізитів, встановлених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, та прийняти податкову звітність, або відмовити у її прийнятті, одночасно повідомивши платника податків про причини відмови.

При цьому прийняття контролюючим органом податкової декларації, складеної з дотриманням вимог статті 48 Податкового кодексу України, є його обов`язком.

Разом з тим відповідно до пункту 184.5 статті 184 Податкового кодексу України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, виписку податкових накладних.

Пунктом 184.6 цієї ж статті передбачено, що у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Таким чином, анулювання реєстрації особи як платника податку на додану вартість унеможливлює прийняття контролюючим органом поданої юридичною особою податкової декларації з цього податку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.08.2018 в адміністративній справі № 810/3508/17 та 30.01.2019 в адміністративній справі № 826/3793/17.

Як вже зазначалось судом вище, в обґрунтування покладеного в основу оскаржуваного рішення висновку про відсутність у позивача обов`язку стосовно подання податкової звітності з податку на додану вартість, а у відповідача обов`язку щодо її прийняття, контролюючий орган посилається на те, що позивач не є платником цього податку внаслідок анулювання рішенням Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 18.11.2016 № 63 реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" платником податку на додану вартість.

У свою чергу позивач зазначає, що вмотивоване рішення від контролюючого органу вищого рівня - Державної фіскальної служби України - за результатами розгляду його скарги від 06.03.2017 на рішення Головного управління ДФС у Київській області від 24.01.2017 № 238/10/10-36-12-02-18 та рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 18.11.2016 № 63 про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість на його адресу не надходило, а отже в силу положень пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України скарга позивача вважається повністю задоволеною на його користь.

За наведених обставин представник позивача вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" не позбавлено статусу платника податку на додану вартість та має право на подання податкової звітності з цього податку, зокрема, за лютий 2017 року.

Таким чином, вирішення даного публічно правового спору пов`язується з оцінкою наявності у позивача на момент подання вказаної вище податкової звітності статусу платника податку на додану вартість.

Як вже зазначалось судом вище, 18.11.2016 Києво-Святошинською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області прийнято рішення за № 63 про анулювання реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" платником податку на додану вартість.

Отримавши наведене вище рішення, позивач скористався наданим йому статтею 56 Податкового кодексу України правом на його оскарження в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України.

Вказану вище скаргу отримано Державною фіскальною службою України 09.03.2017, що підтверджується наявним в матеріалах даної справи повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (т. 3 а.с. 71).

За змістом пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Отже, скарга платника податків вважається задоволеною з моменту прийняття контролюючим органом рішення про її задоволення або з дня, наступного за останнім днем строку, зазначеного у пункті 56.8 статті 56 Податкового кодексу України.

З метою з`ясування всіх обставин справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.01.2019 судом витребувано у Державної фіскальної служби України докази надіслання (вручення) Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" вмотивованого рішення за результатами розгляду його скарги від 06.03.2017 на рішення Головного управління ДФС у Київській області від 24.01.2017 № 238/10/10-36-12-02-18 та рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 18.11.2016 № 63, якими є: поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення з підписом уповноваженої особи платника із зазначенням дати отримання; поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, що повернулось відправнику із відміткою поштового відділення про причини невручення; розписка про отримання вказаного вище рішення з підписом уповноваженого представника позивача із зазначенням дати отримання.

На виконання вимог наведеного вище судового рішення Державною фіскальною службою України подано суду копії наступних документів: рішення від 03.07.2017 № 1433/16/99-99-12-03-01-15 за результатами розгляду скарги позивача від 03.01.2017 № 3/17; листа про надання інформації від 07.08.2017 № 17185/6/99-99-12-03-01-15; рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 18.11.2016 № 63, реєстру видачі листів на відправлення поштою за 22.11.2016 та фіскального чеку від 22.11.2016.

Водночас жодних доказів надіслання на адресу позивача рішення Державної фіскальної служби України від 03.07.2017 № 1433/16/99-99-12-03-01-15 за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" контролюючим органом суду не надано.

Враховуючи положення наведених вище норм, скарга позивача вважається задоволеною, а рішення Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 18.11.2016 № 63 про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість - скасованим, починаючи з 30.03.2017.

Таким чином, на день подання позивачем податкової звітності за лютий 2017 року 14.03.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" не було платником податку на додану вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті рішення від 14.03.2017, яким позивачу відмовлено у прийнятті податкової звітності за лютий 2017 року, Києво-Святошинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області діяла правомірно, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому посилання представника позивача на висновки, висвітлені Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 в адміністративній справі № 826/5496/18, які позивач наводить в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення, не можуть бути враховані судом під час розгляду даної справи, оскільки вказана у цій постанові правова позиція викладена Верховним Судом з урахуванням інших фактичних обставин справи.

Суд також звертає увагу позивача на те, що положеннями чинного податкового законодавства не передбачено зупинення дії рішення про анулювання реєстрації платником податку на додану вартість під час його оскарження в адміністративному порядку, у зв`язку з чим доводи представника позивача про зупинення дії рішення від 18.11.2016 № 63 з дати звернення позивача до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою судом до уваги не приймаються.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти подану 14.03.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАПОЛІС" податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць лютий 2017 року разом з усіма додатками та доповненнями до неї та внести відомості до облікових даних позивача в інформаційних базах Державної фіскальної служби України суд зазначає, що вони є похідними від вимоги про визнання протиправним рішення контролюючого органу про відмову у прийнятті податкової звітності, а тому відмова у задоволенні первинних вимог є підставою для відмови у задоволенні і похідних від них вимог.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а доказів понесення ним витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 194, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.

Рішення складено у повному обсязі 25 вересня 2019 року.