Справа № 540/748/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/748/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача Стрельцової Т.В.

відповідача Козлової Н.О., Саніної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (далі - позивач, ТОВ "НВП "НКЕМЗ") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі), яким з урахуванням редакції позовної заяви від 04.04.2019 р. та заяви від 29.07.2019 р. про зменшення позовних вимог просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 18.03.2019 р. за № , № , № .

Вказані вимоги позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у позові, які полягають у тому, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Так, позивач вважає, що висновок відповідача, що взаємовідносини між ТОВ "НВП "НКЕМЗ" та ФОП ОСОБА_1 з надання послуг комерційного посередництва про відсутність поважної розумної економічної причини здійснення операції є лише суб`єктивною оцінкою перевіряю чого, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності), а тому є безпідставним нарахування позивачу податку на прибуток в сумі 27 130,76 гривень. Позивач також вважає, що ТОВ "НВП "НКЕМЗ" не порушувало п.п. 140.5.11. п. 140.5. ст. 140 ПК України, в редакції яка діяла з 01.01.2017 р., за наслідками включення до складу витрат в бухгалтерському обліку суму 399 800 грн. за перерахованими штрафами підприємствам - платникам єдиного податку 4 групи за 2017 рік, оскільки згідно п.п. 134.1. ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерел походження з України та за її межами, який зазначається відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів і фінансової звітності. Крім того, позивач не погоджується з висновком відповідача про порушення ТОВ "НВП "НКЕМЗ" вимог п. 164.5 ст. 164 ПК України та заниження ПДФО при оподаткування підприємством наданих за рахунок підприємства додаткових благ власним працівникам, оскільки за позицією позивача вказана норма ПК України застосовується під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі, проте, у даному випадку розрахунки проводилися в грошовій формі, тому застосування зазначеної статті податкового кодексу вважаємо неправомірним. Щодо нарахування відповідачем спірних сум ПДФО у зв`язку з безпідставним звільненням від оподаткування перерахованих 27.09.2018 року на розрахунковий рахунок коштів у сумі 150 726,46 грн. гр. ОСОБА_1 за умовами документування вказаних фінансово-господарських операцій підприємством ТОВ "НВП "НКЕМЗ" без фактичного здійснення ФОП ОСОБА_1 консультаційних або будь яких інших фінансово - господарських операцій та військового збору в сумі 2260,90 грн., то за позицією позивача податковим органом невірно розтлумачено норми податкового кодексу, оскільки між ТОВ "НВП "НКЕМЗ та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір № 25118 від 18.09.2018р для частині пошуку потенційних клієнтів та замовлень для замовника, тому підприємство оплачувало послуги ФОП ОСОБА_1 за надані послуги приватним підприємцем, що не є його заробітною платою, на яку потрібно нарахувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

04.06.2019 р. відповідачем надано до суду відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вважаючи, що оскаржувані рішення є правомірними, оскільки були прийняті за наслідками встановлених порушень податкового законодавства в ході проведення планової перевірки позивача. Зокрема, відповідач вказує, що на прийняття оскаржуваних рішень вплинув висновок про неповне декларування позивачем різниць, які виникають відповідно до п.п. 140.5.11. п. 140.5. ст. 140 ПК України наслідок чого збільшено різниці (рядок 03 декларації з податку на прибуток за 2017) на суму 399 800 грн., яка складає суму сплачених постачальникам, які не є платниками податку на прибуток, штрафних санкцій, внаслідок чого донараховано податку на прибуток на суму 71 964 грн. за 2017 р. Крім того, в ході перевірки зроблено висновок про документуванням фінансово-господарських операцій підприємством ТОВ "НВП "НКЕМЗ" з ФОП ОСОБА_1 без фактичного здійснення інформаційних послуг, внаслідок чого збільшено об`єкт оподаткування з податку на прибуток за 9 місяців 2018 р. на 27 130 грн., а також встановлено порушення п. 163.1, 164.1, та 164.2.20 ПК України в частині заниження нарахування ПДФО, що підлягають сплаті в бюджет у вересні 2018 році у сумі 27 130,76 грн. у зв`язку з безпідставним звільненням від оподаткування перерахованих 27.09.2018 року на розрахунковий рахунок громадянину ОСОБА_1 коштів у сумі 150 726,46 грн. Вказане порушення є суміжним з військовим збором, а саме встановлено заниження військового збору у вересні 2018 року на 2 260,90 грн. Також за результатами перевірки встановлено порушення вимог п. 164.5 ст. 164 Кодексу, а саме, ТОВ "НВП "НКЕМЗ" не застосовано коефіцієнт до вартості додаткових благ, наданих власним працівникам у не грошовій ( матеріальній) формі (харчування, ТМЦ, тощо), у зв`язку з чим встановлено заниження податок на доходи фізичних осіб у перевіряємому періоді на 9 335,60 грн. Отже, на думку відповідача, сукупність встановлених фактичних обставин підтверджують правомірність позиції контролюючого органу та висновків перевірки, а тому позовні вимоги ТОВ "НВП "НКЕМЗ" не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 08.05.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07 червня 2019 р., дата якого в подальшому змінена на 04 червня 2019 р., у зв`язку з відрядження судді.

Протокольною ухвалою суду від 04.06.2019 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 05.07.2019 р. у зв`язку з витребуванням додаткових доказів у справі,

Ухвалою суду від 05.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання до 29.07.2019 року.

Ухвалою суду від 29.07.2019 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 04.09.19.

Протокольною ухвалою від 04.09.2019 р. оголошено перерву в судове засіданні до 09.09.102019 р. у зв`язку викликом в судове засідання державного ревізора - інспектора.

В судовому засіданні 09.09.2019 р.-10.09.2019 р. проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує наступне.

Як встановлено судом, основним видом господарської діяльності ТОВ "НВП "НКЕМЗ" є виробництво електричних двигунів.

У період з 15.01.2019 по 18.02.2019 посадовими особами ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі на підставі наказу № 1 від 02.01.2019 р. проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "НВП "НКЕМЗ" ( код 39581767), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2015р. по 30.09.2018 р., за результатами якої складено акт від 25.02.2019 №29/21-22-14-01/39581767 ( далі - акт перевірки).

Висновками даного акту перевірки є встановлені порушення ТОВ "НВП "НКЕМЗ" вимог податкового законодавства, зокрема,

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 140.5.11. п. 140.5. ст. 140 ПК України (в редакції яка діяла з 01.01.2017), п. 6, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, внаслідок чого занижено податок на прибуток всього на суму 99 094 грн., в т.ч., за 2017 на суму 71 964 грн.; за 9 міс. 2018 на суму 27 130 грн.

- п.163.1 ст. 163 та 164.1, 164.2.20 , п. 164.5 ст. 164 ПК України внаслідок чого занижено податок з доходів фізичних та юридичних осіб у перевіряємому періоді на суму 36 466,37 грн., в т.ч, за 2016 на суму 2418,48 грн.; за 2017 на суму 4377,80 грн.; за 9 міс. 2018 на суму 29670,09 грн.;

- пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756 зі змінами та доповненнями "Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом" та відповідно пп. 168.4.7. п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756 зі змінами та доповненнями "Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного місцевого бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід" підприємством допущено неутримання, неперерахування сум податку з доходів фізичних осіб в бюджет;

- п. 163.1 ст. 163, п. 164.1,п.п. 164.2.20,п. 164.5 ст. 164 ПК України та з урахуванням вимог, передбачених пп. 1.2 - 1.4 п.16 (прим. 1) Підрозділу 10. "Інші перехідні положення" Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI зі змінами та доповненнями підприємством занижено військовий збір на суму 2 260,90 грн., в т.ч.: за вересень 2018 на суму 2 260,90 грн.

- пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756 зі змінами та доповненнями "Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом" та відповідно пп. 168.4.7.п. 168.4 ст. 168 з урахуванням вимог, передбачених пп. 1.2- 1.4 п.16 (прим. 1) Підрозділу 10. "Інші перехідні положення" Розділу XX Податкового кодексу "Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного місцевого бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід" підприємством допущено неутримання, неперерахування сум військового збору в бюджет.

На підставі даних висновків акту перевірки, податковим органом було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ від 18.03.2019 р., яким було збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 123 868,00 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 99 094,00 грн., за штрафними санкціями в сумі 24 774 грн.;

№ від 18.03.2019 р., яким було збільшено грошове зобов`язання за платежем податок на доходи фіз. осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п на загальну суму 69 282,59 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 36 466,37 грн., за штрафними санкціями в сумі 27 219,81 грн., сума пені 5596,41 грн.;

№ від 18.03.2019 р., яким було збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір на суму 3 490,64 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 2603,90 грн., за штрафними санкціями в сумі 650,98 грн. сума пені 235,76 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх до суд.

Спірні правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі, регулюються положеннями Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI ( далі - ПК України), Законом України " Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні " від 16 липня 1999 року № 996-XIV, наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745 про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами ( далі - Порядок № 727), а також іншими нормативно-правовими актами, якими, зокрема, визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами.

Відповідно до п. 5 р. II Порядку № 727 факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 18.03.2019 р. № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 99 094,00 грн. та нараховані штрафні санкції в сумі 24 774,00 грн., суд вказує наступне.

Як вбачається з описової частини акту перевірки ( стор. 6-8 акту) та підтверджено представниками сторін в ході розгляду справи, на збільшення розміру податку на прибуток за 9 місяців 2018 року в сумі 27 130,00 грн. вплинув висновок податкового органу щодо порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, п. 6, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 в частині завищення ТОВ "НВП "НКЕМЗ" витрат на збут на суму 150 726,46 грн., внаслідок чого занижено фінансовий результат до оподаткування за 9 міс. 2018 на суму 150 726,46 грн. Дане порушення встановлено на підставі наданих позивачем до перевірки у повному обсязі копій договору від 18.09.2018 № 25118, укладеного з ФОП ОСОБА_1 , акту наданих послуг, картки рахунку 631 по ОСОБА_1 Дане порушення є суміжним з податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Зі змісту акту перевірки та отриманих пояснень представника відповідача в судовому засіданні судом встановлено, що даний висновок податкового органу ґрунтується на тому, що згідно умов договору про надання послуг комерційного посередництва № 25118 від 18.09.2018, укладеного між замовником - ТОВ "НВП "НКЕМЗ" та агентом - ФОП ОСОБА_1 , останнім було частково виконано свої обов`язки в частині пошуку потенційних клієнтів для замовника, оскільки в акті № 1 здавання - прийняття робіт за договором № 25118 від 27.09.2018 зазначено серед переліку укладених правочинів та суми винагороди, покупець ПП "Дана", з яким НВП "НКЕМЗ" співпрацює на постійній основі і зазначений покупець є одним з найбільших, а тому задокументована підприємством операція не призвела до інших, крім завищення витрат, змін економічного стану платника податків.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам та висновку відповідача в межах даних спірних питань, суд враховує наступне.

Оцінюючи витрати здійснені позивачем за надані ФОП Івановим Л.Р. послуги комерційного посередництва, суд виходить з того, що згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 6 П(С)БО 16 "Витрати" витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Пунктом 9 П(С)БО 16 "Витрати" передбачено, що платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо, попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг, погашення одержаних позик, інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту), витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати.

У матеріалах справи наявний договір № 25118 від 18.09.2018 р., укладений між замовником - ТОВ "НВП "НКЕМЗ" та агентом - ФОП ОСОБА_1 , предметом якого є те, що в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, агент на платній основі за агентську винагороду, здійснює діяльність направлену на пошук клієнтів, інформування їх про товари замовника, сприяє укладенню договорів з постачання товарів замовника з метою розширення агентської мережі замовника та збільшення обсягів реалізації товарів замовника.

Особливості оформлення агентської діяльності регламентуються гл. 31 "Комерційне посередництво (агентські відносини) у сфері господарювання" ГКУ. У частині, не врегульованій у ГКУ, до агентських відносин застосовуються відповідні положення гл. 68 ЦКУ, якими регулюються відносини доручення (ч. 2 ст. 305 ГКУ).

Комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом (далі - агент) послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє (ч. 1 ст. 295 ГКУ).

За агентським договором одна сторона (агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (принципалу) в укладанні угод чи сприяти їх укладанню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта та за його рахунок (ч. 1 ст. 297 ГКУ).

На підтвердження здійснення спірної господарської операції позивачем до перевірки та до суду надано копію акту № 1 від 27.09.2018 року здавання-прийняття робіт за договором, який містить перелік укладених ФОП ОСОБА_1 , правочинів та загальну суму винагороди 1 203 442,04 грн., у т.ч. по контрагенту ПП " Дана" сума винагороди складає 150 726,46 грн.

При цьому, відповідач не заперечує щодо повного та належного документального оформлення спірної господарської операції.

Натомість, реальність надання маркетингових послуг ФОП ОСОБА_1 , оспорюється податковим органом на підставі нібито відсутності поважної розумної економічної причини здійснення операцій позбавляє платника податку права на збільшення витрат за наслідками цих операцій навіть у випадку наявності належним чином оформлених первинно-бухгалтерських документів

Надаючи правову оцінку даному доводу відповідача суд вказує, що господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Отже, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте із визначеного в Податковому кодексі України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Відповідно, позбавлена розумної економічної причини операція, що збільшує витрати платника податку за наявності об`єктивної можливості до їх скорочення.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом у постанові від 06 червня 2018 року, справа № 804/7948/16 адміністративне провадження №К/9901/4602/17, постанові від 23 квітня 2019 року, справа №804/6788/14, касаційне провадження №К/9901/6684/18.

В ході намагання судом з`ясувати у відповідача докази відсутності розумної економічної причини за наслідками здійснення спірної господарської операції, зокрема, чи збитковості спірного правочину чи то його укладання, не пов`язаного з господарською діяльністю позивача тощо, то представник відповідача не надав жодного аргументу на підтвердження вказаного висновку, зауваживши при цьому що, покупець ПП " Дана" є постійним клієнтом позивача, що не відповідає предмету договору.

Крім того, суд вказує, що відповідач не зазначає в якому саме контексті повинен змінюватися майновий стан платника податку: збільшення активів чи то збільшення зобов`язань.

В цьому, контексті розглядаючи справу №816/2836/15 Вищий адміністративний суд України вказав на наступне: "… податкове законодавство не визначає умови ведення фінансово-економічної діяльності платника; кожний платник вправі одноособово оцінювати ефективність і доцільність своїх економічних рішень, виходячи з поставленої мети; господарський характер витрат платника не повинен визначатися виключно збільшенням його економічних показників та ставитися у залежність від факту та часу досягнення платником кінцевого результату у вигляді одержаного доходу; економічна ж ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником; оцінка витрат з точки зору їх ефективності, раціональності не охоплюється сферою податкового контролю".

Подібний висновок Вищий адміністративний суд України навів і в наступних ухвалах: від 13.11.2012 року по справі №2а-9079/10/0670, від 24.06.2015 року по справі №2а-2716/11/2670, від 13.07.2016 року по справі №820/12040/15, від 01.07.2015 року по справі №804/1915/13-а.

Отже, у випадках, коли господарська операція за своїм змістом відповідає меті діяльності платника податків, проте не передбачає отримання прибутку безпосередньо від її здійснення, але передбачає можливість виникнення позитивних змін капіталу платника податків в майбутньому, а економічна ж ефективність витрат відображає лише ступінь умілості ведення господарської діяльності та є якісним показником, тому оцінка витрат з точки зору їх ефективності, раціональності не охоплюється сферою податкового контролю

На переконання суду, своїм рішенням відповідач встановив для позивача додаткові обмеження, які належним чином необґрунтовані, що не відповідає завданням відповідача, передбаченим податковим законодавством, суперечить вимогам статті 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 123.1. ст.. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, то це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Враховуючи, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень, а в ході розгляду справи судом не встановлено, що спірна господарська операції позивача не обумовлена розумними економічними причинами, а отже встановлено наявність ділової мети при спірній реалізації, тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 18.03.2019 р. в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 27 130,00 грн. та нарахованої штрафної санкцій в сумі 6 782,50 грн. є неправомірним і підлягає скасуванню.

Щодо висновку відповідача про порушення ТОВ "НВП "НКЕМЗ" п.п. 140.5.11. п. 140.5. ст. 140 Податкового Кодексу України (в редакції яка діяла з 01.01.2017) в частині заниження різниці, які збільшують фінансовий результат на суму 399 800 грн. за перерахованими штрафами підприємствам - платникам єдиного податку 4 групи за 2017 рік, то суд вважає його обґрунтованим з огляду на таке.

Як вбачається з акту перевірки ( стор. 8-10), то вказаний висновок податкового органу ґрунтується на тому, що у період з квітня по вересень 2017 року позивачем були укладені договори постачання з покупцями СТОВ "Верхнячка-Агро", СТОВ "Розсішки", які перебували на спрощеній системі оподаткування в якості платників єдиного податку 4-ї групи. За умовами укладених договорів, постачальник (ТОВ "НВП "НКЕМЗ") зобов`язується передати товар у власність покупців в обумовлені в специфікаціях строки, а покупці зобов`язуються прийняти товар і сплатити його вартість. у випадку відмови постачальника від виконання обов`язків по постачанню товару, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 50 % річних від суми отриманих покупцем грошових коштів, за користування чужими грошовими коштами.

З пояснень представника позивача в судовому засіданні, судом встановлено, що внаслідок не виконання ТОВ "НВП "НКЕМЗ" поставки товару, позивачем були сплачені покупцям СТОВ "Верхнячка-Агро", СТОВ "Розсішки" штрафні санкції у сумі 399 800,00 грн., з віднесенням цих коштів до складу інших операційних витрат підприємства за 2017 та відображенням у ряд. 2180 Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (ф. №2), що за позицією підприємства відповідає приписам п.п. 134.1. ст. 134 ПК України, якими визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерел походження з України та за її межами, який зазначається відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів і фінансової звітності. При цьому, представник позивача не заперечила, що отримувачі спірної суми штрафних санкцій контрагенти-покупці СТОВ "Верхнячка-Агро", СТОВ "Розсішки" є платниками єдиного податку 4 групи.

Відповідно до п.п. 140.5.11. п. 140.5. ст. 140 Податкового Кодексу України (в редакції яка діяла з 01.01.2017) визначено, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів на користь осіб, що не є платниками податку (крім фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд, з урахуванням не доведеності позивачем своєї позиції в межах даного спірного питання, дійшов висновку щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 18.03.2019 року № в частині збільшення грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" в сумі 71 964,00 грн. та відповідно нарахованої суми штрафних санкцій 17 991,50 грн., що складає 25 % від суми визначеного грошового зобов`язання.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення № від 18.03.2019 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО в сумі 36 466,37 грн., за штрафними санкціями в сумі 27 219,81 грн., пені в сумі 5596,41 грн., суд вказує наступне.

Як вбачається зі змісту акту перевірки та отриманих пояснень учасників справи в ході розгляду справи, на визначення спірних сум за даним оскаржуваним рішенням вплинули висновки відповідача щодо заниження позивачем, зокрема,

- сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті в бюджет у вересні 2018 році у розмірі 27 130,76 грн. у зв`язку з безпідставним звільненням від оподаткування перерахованих громадянину ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 27.09.2018 року на розрахунковий рахунок коштів у сумі 150 726,46 грн. за умовами документування вказаних фінансово-господарських операцій підприємством ТОВ "НВП "НКЕМЗ", проте без фактичного здійснення ФОП ОСОБА_1 консультаційних або будь яких інших фінансово - господарських операцій, що є порушенням п.163.1. ст. 163., п. 164.1, п.п. 164.2.20 ст. 164 ПК України;

- суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті в бюджет у перевіряємому періоді у розмірі 9 335,60 грн. при оподаткування підприємством ТОВ "НВП "НКЕМЗ" наданих за рахунок підприємства додаткових благ власним працівникам, що є порушенням п. 164.5 ст. 164 ПК України;

Надаючи правову оцінку вищевказаним висновкам відповідача щодо кожного порушення окремо, суд враховує наступне.

Щодо висновку податкового органу, відображеного на стор. 23-26 акту перевірки, який полягає в порушені, зокрема, п.163.1. ст. 163., п. 164.1, п.п. 164.2.20 ст. 164 ПК України і як наслідок заниження підприємством податку на доходи фізичних осіб у перевіряємому періоді на суму 27 130,76 грн.

Вказаний висновок вмотивований тим, що укладений між ТОВ "НВП "НКЕМЗ" та ФОП ОСОБА_1 договір про надання послуг комерційного посередництва № 25118 від 18.09.2018, в частині пошуку потенційних клієнтів для замовника - ТОВ "НВП "НКЕМЗ" не виконаний агентом - ФОП ОСОБА_1 частково, а саме, щодо співпраці з ПП "Дана", що входить до переліку контрагентів за актом № 1 здавання - прийняття робіт, та не опосередковувався реальним виконанням операцій, які становлять його предмет, а тому перерахована гр.. ОСОБА_1 27.09.2018 року на розрахунковий рахунок сума 150 726,46 грн. на підставі вказаного акту, підлягає оподаткуванню, як інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. (п.п. 164.2.20 ст. 164 ПК України).

Суд не погоджується з вказаним висновком відповідача, оскільки пунктом 177.8. ст. 177 ПК України передбачено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано доказів щодо існування в межах даних спірних правовідносин обставин, які б свідчили, про нарахування та виплату позивачем доходу, за виконані ФОП ОСОБА_1 послуги з пошуку клієнтів за цивільно-правовим договором та встановлено, що за таким договором позивач є роботодавець, а ОСОБА_1 працівником.

Натомість, наявними у справі документами підтверджується, що між позивачем та ОСОБА_1 був укладений господарський договір у розумінні ст. 295 Господарського кодексу України.

Крім того, при розгляді питань щодо правомірності формування позивачем витрат за вказаною господарською операцією в межах розгляду даної справи, судом зроблений висновок про підтвердження позивачем належними первинними документами та іншими документами фактичного виконання вказаним контрагентом послуг про надання послуг комерційного посередництва, про нереальність якого стверджує відповідач при визначенні позивачу податкового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п" .

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до пп. 129.1.1. п. 129.1. ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення від 18.03.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" в сумі 27 130,76 грн., штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п. 127.12. ст. 127 ПК України, в сумі 20 348,07 грн. ( 27130,76 *75%), пені, нарахованої відповідно до пп. 129.1.1. п. 129.1. ст. 129 ПК України в сумі 2 456,49 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо висновку відповідача про порушення позивачем п. 164.5 ст. 164 ПК України в частині заниження підприємством суми ПДФО у розмірі 9 335,60 грн. при оподаткування підприємством ТОВ "НВП "НКЕМЗ" наданих за рахунок підприємства додаткових благ власним працівникам, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірки ( стор. 26), то даний висновок відповідача ґрунтується на тому, що ТОВ "НВП "НКЕМЗ" не застосовано встановлений п. 164.5 ст. 164 Кодексу коефіцієнт до вартості додаткових благ, наданих власним працівникам у негрошовій ( матеріальній) формі (харчування, ТМЦ, тощо), персоніфікований розрахунок сум заниження податку з доходів фізичних осіб у зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення наведено у розділі II додатку № 15 до акту.

Відповідно до пункту п. 164.5 ст. 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 727 виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта документальної перевірки. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони належать (назва, дата і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, а також посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою).

В судовому засіданні з пояснень державного ревізора-інспектора Саніної Л.В., судом встановлено, що вказані порушення відображені у таблиці ( додаток 15) акту перевірки, яка містить інформацію щодо прізвища працівника, дати та вартості наданих додаткових благ, бази оподаткування ПДФО, сум ПДФО, які фактично нараховані підприємством, а також сум ПДФО, які потрібно нарахувати відповідно до встановленого Кодексом коефіцієнту до вартості додаткових благ, а також відхилення ПДФО. При цьому, додатково пояснила, що вказані додаткові блага, надані підприємством своїм працівникам, включають в собі суми представницьких витрат під час відряджень, а також витрати під час відряджень на кордон згідно звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт тощо.

В судовому засіданні представник позивача заперечила проти того, що вказані в акті перевірки додаткові блага, надавались працівникам підприємства у не грошовій формі ( харчування, ТМЦ) тощо, надавши до суду копії звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, службові записки працівників про оплату представницьких витрат, витрат під час відрядження за кордон ( Німеччина, Монголія тощо).

При цьому, щодо порушення ТОВ "НВП "НКЕМЗ" п. 164.5 ст. 164 Кодексу в частині не застосування коефіцієнт до вартості наданих працівникам підприємства додаткових благ у вигляді грошових коштів, передбачених абз. 2 пункту п. 164.5 ст. 164 Пк України, то представник позивача в судовому засіданні будь-яких пояснень або доказів на їх спростування суду не надала.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 18.03.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" в сумі 9 335,61 грн., штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п. 127.12. ст. 127 ПК України, в сумі 6 871,74 грн., пеня в сумі 3139,92 грн., а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 18.03.2019 року № , яким збільшено суму податкового зобов`язання за платежем "військовий збір" на суму 2 603,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 650,98 грн., сума пені 235,76 грн., то суд вказує наступне.

Відповідно до п.16-1 підрозділ 10 "Інші перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Аналіз наведених положень Кодексу дає підстави для висновку, що податковий агент зобов`язаний перерахувати до бюджету утриманий податок на доходи фізичних осіб та військовий збір під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок та військовий збір підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як вбачається з описової частини акту перевірки ( стор. 27-28 акту), то у зв`язку з допущенням порушення п. 163.1, 164.1, та 164.2.20 ПК України в частині не оподаткування доходів, виплачених громадянину ОСОБА_1 у сумі150 726,46 грн. з урахуванням вимог, передбачених пп. 1.2 - 1.4 п.16(прим. 1) Підрозділу 10. "Інші перехідні положення" Розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VI зі змінами та доповненнями підприємством занижено військовий збір у вересні 2018 року перевіряємого періоду на 2 260,90 грн. (Додаток № 19 )

Отже, судом встановлено, що вказане порушення є суміжним з порушенням, встановленим відповідачем при перевірці правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджетів податку з доходів фізичних осіб.

Враховуючи, що порядок утримання військового збору повністю ідентичний із порядком оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а також суміжність вказаного порушення, тому суд дійшов про неправомірність нарахування суми податкового зобов`язання з військового збору 2 260,90 грн.

При цьому, в ході розгляду справи, державним ревізором-інспектором Саніною Л.В. надано пояснення, що визначена в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні сума грошового зобов`язання в розмірі 343,00 грн. є помилковою, що підтверджується висновками акта перевірки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо протиправності та скасування податкового повідомлення - рішення від 18.03.2019 року № .

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України, обов`язок доведення правомірності рішень у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що платником податків було не правильно відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий дохід, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, відсутні або містять інформацію, що не відповідає дійсності або не дає підстави для її відображення у податковому обліку, платник податків має спростовувати ці доводи, що відповідає приписам частини 1 ст. 77 цього Кодексу, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судового збору, сплаченого позивачем, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "НВП "НКЕМЗ" при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 2 957,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4040011 від 04.04.2019 р.

Відповідно до ч. 3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, суд вважає, що сплачений ТОВ "НВП "НКЕМЗ" судовий збір, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі за рахунок його бюджетних асигнувань частково, в сумі 1 310,07 грн. (одна тисяча триста десять грн. 07 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (місце знаходження 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд. 35, ) до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження м. Херсон, пр. Ушакова, 75, , e-mail ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 18.03.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" за податковим зобов`язанням в сумі 27 130,76 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 20 348,07 грн., пеня в сумі 2 456,49 грн.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 18.03.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" за податковим зобов`язанням в сумі 9335,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 6871,74 грн., пеня в сумі 3139,92 грн. - відмовити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 18.03.2019 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" за податковим зобов`язанням в сумі 27 130,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 6782,50 грн.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 18.03.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "податок на прибуток приватних підприємств" за податковим зобов`язанням в сумі 71 964,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 17 991,50 грн. - відмовити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 18.03.2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір" на загальну суму 3490,64 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням на суму 2603,90 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 650,98 грн., сума пені 235,76 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (місце знаходження м. Херсон, пр. Ушакова, 75, , e-mail ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "НКЕМЗ" (місце знаходження 74900, Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, буд. 35, ) судовий збір в сумі 1 310,07 грн. (одна тисяча триста десять грн. 07 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 вересня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 111030100