Справа № 540/1778/19
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1778/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

секретар: Рябчич А.М.,

представника позивача - ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.11.2017 року до 14.07.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.07.2019 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.11.2017 року до 14.07.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.07.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". На своє звернення до відповідача із вимогою виплатити грошову компенсацію, позивач отримав відмову. Вважаючи такі дії протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду.

У відзиві на адміністративний позов, відповідач зазначив, що грошова компенсація як соціальна гарантія може бути виплачена у разі наявності відповідного права на відпустки. Позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за не отриману додаткову відпустку, оскільки частиною 19 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" припинено надання військовослужбовцям додаткової відпустки.

29.08.2019 року ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

24.09.2019 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задовольнити з підстав викладених у ньому.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, але не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні, заяв або клопотань про розгляд справи за його відсутності суду не надали.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Наказом начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку № 8-РС від 31.05.2019 року старшого солдата ОСОБА_1 . виключено зі списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення з 14.07.2019 року.

Відповідно до посвідчення НОМЕР_2 від 01.11.2017 року, яке видано Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, позивачу надано статус учасника бойових дій.

Як зазначає позивач, у період з 14.07.2016 року до 14.07.2019 року проходив війську службу у лавах Збройних Сил України на посаді старшого водія автомобільного відділення взводу забезпечення Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку. Після звільнення не виплачена грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Відповідач у своєму відзиві не спростовував факт того, що позивачеві не виплачена грошова компенсація, яка є предметом даного спору, а також не заперечував щодо вказаного ОСОБА_1 періоду роботи в Херсонському зональному відділі.

Позивач звернувся до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку із вимогою нарахувати та виплатити йому спірну грошову компенсацію.

У відповідь на рапорт позивача від 03.06.2019 року Херсонський зональний відділ листом № 1606 від 04.07.2019 року відмовив позивачеві у такій виплаті та роз`яснив, що відповідно до частини 19 статті 10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в особливий період надання деяких додаткових оплачуваних відпусток припинено, виплата грошової компенсації не передбачена.

Вважаючи, що відповідач протиправно не виплатив грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 01.11.2017 року до 14.07.2019 року, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся з цим позовом до суду.

Вирішуючи даний спір по суті, суд керувався Законом України "Про відпустки" від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР (далі - Закон України "Про відпустки"); Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"); Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"); Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про відпустки" установлюються такі види відпусток:

щорічні відпустки (серед іншого): основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" передбачено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п. 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються пільги (серед іншого) з використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

На підставі ч. 8 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Пунктом 3 частини 14 цієї ж статті передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Частиною 17 вищевказаної статті передбачено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Згідно частини 18 в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів (частина 19).

Відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" …особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (стаття 1).

Аналізуючи вищевказані норми законодавства та надані сторонами у справі письмові докази, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Таким чином, спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли в особливий період.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", припиняється.

Разом із тим, суд зазначає, що норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з 01.11.2017 року до 14.07.2019 року.

Зважаючи на викладений аналіз, суд не приймає доводи відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву про те, що з урахуванням дії в Україні особливого періоду та призупинення відповідних прав військовослужбовців щодо додаткових відпусток, позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за не отримані додаткові відпустки.

Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізовано шляхом безпосереднього надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін, або грошової компенсації за відпустки.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду викладеного у рішенні від 16 травня 2019 року, прийнятого у зразковій справі № 620/4218/18, яке набрало законної сили 21 серпня 2019 року після перегляду Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на те, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, а позивач навів законні й обґрунтовані підстави для нарахування та виплати йому грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.11.2017 року до 14.07.2019 року, - позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 242-246 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (, місцезнаходження: м. Херсон, вул. Олександрівська, 32) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.11.2017 року по 14.07.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.07.2019 року.

Зобов`язати Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 01.11.2017 року по 14.07.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14.07.2019 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24 вересня 2019 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 106020000