Справа № 826/15216/16
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2019 року

Київ

справа №826/15216/16

адміністративне провадження №К/9901/18218/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді - Блажівської Н.Є.(суддя -доповідач),

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю: секретаря судових засідань: Хлуд Т.Ю.

представника позивача: Поцелова А.О.,

представника відповідача: Малогіної А.О.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року (суддя Чудак О.М.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року (головуючий суддя - Шурко О.І., судді: Василенко Я.М., Кузьменко В.В.)

у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед ексім»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед ексім» (надалі також - ТОВ «Мед ексім», позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі також - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2016 року №.

На обґрунтування позову зазначило, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, є безпідставними, оскільки операції, які здійснювались ТОВ «МЕД ЕКСІМ» з компанією Medlogistics GmbH (Швейцарська Конфедерація), не відносяться до контрольованих господарських операцій, а відтак у позивача відсутній обов`язок щодо подання відповідного звіту. Позивач зауважив, що у 2015 році перебував у господарських взаємовідносинах з резидентом Швейцарської Конфедерації, яка на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №977-р, виключена з переліку держав, які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (надалі також - ПК України; тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року, зазначений адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що в період, коли Швейцарська Конфедерація була включена до Переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, обсяг господарських операцій ТОВ «Мед ексім» з компанією Medlogistics GmbH (Швейцарська Конфедерація) не досяг обсягу, передбаченого підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач з доводами та вимогами скаржника в судовому засіданні не погоджувався, просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін. Вказував, що судами при ухваленні оскаржуваних рішень не допущено порушень норм матеріального та процесуального права.

2. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МЕД ЕКСІМ» складено акт від 5 вересня 2016 року №325/1-26-15-14-03-01/38203897 (надалі також - Акт). Відповідно до висновків, вказаних в Акті, позивачем порушено вимоги підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 ПК України.

23 вересня 2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «МЕД ЕКСІМ» застосовано адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 365 400 грн.

Фактичною підставою прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення стали висновки відповідача про те, що позивач у 2015 році, маючи обсяги господарських операцій на загальну суму 9 673 028,92 грн. із резидентом Швейцарської Конфедерації, яка включена до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, повинен був подавати звіт про контрольовані операції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «МЕД ЕКСІМ» у 2015 році перебувало у фінансово-господарських відносинах з компанією Medlogistics GmbH (Швейцарська Конфедерація) щодо поставки медичного обладнання.

Задекларований дохід ТОВ «МЕД ЕКСІМ» у 2015 році становив 132 358 900 грн.

Згідно з актом перевірки обсяг господарських операцій ТОВ «МЕД ЕКСІМ» з компанією Medlogistics GmbH (Швейцарська Конфедерація) у 2015 році склав 9 673 028,92 грн.

Обсяг господарських операцій позивача з компанією Medlogistics GmbH до виключення Швейцарської Конфедерації із Переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, складав 3 460 967,11 грн., оскільки податковим органом до загального обсягу господарських операцій включені операції по митних деклараціях від 16 вересня 2015 року за №319249 на суму 3 134 518,53 грн. та від 16 вересня 2015 року №319249 на суму 3 077 543,28 грн.

3. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

3.1. Доводи відповідача (особи, яка подала касаційну скаргу)

У касаційній скарзі, обґрунтовуючи порушення норм матеріального та процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій, відповідач зазначає, що судами попередніх інстанцій не враховано ту обставину, що Швейцарська конфедерація була включена до переліку держав, в яких ставки податку на прибуток на 5 і більше відсоткових пунктів нижче, ніж в Україні, до 16 вересня 2015 року, а відтак операції із цим контрагентом є контрольованими, а тому позивач зобов`язаний був податки звіт про контрольовані операції.

3.2. Доводи позивача

Правом подати письмовий відзив на касаційну скаргу позивач не скористався, проте в судовому засіданні посилався на дотримання судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

4. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

Згідно з підпунктом 39.4.2 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійснені контрольовані операції одночасно з поданням декларації з податку на прибуток підприємств (додаток до декларації).

Відповідальність за неподання звіту про контрольовані операції передбачена положеннями пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України. Згідно із цією нормою неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів). Зокрема у разі неподання звіту про контрольовані операції такий штраф встановлений у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, якщо платники податків (крім Національного банку України), здійснюючи протягом звітного періоду контрольовані операції, не подали звіт, така бездіяльність становить порушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 120.3 ПК України.

Суд звертає увагу на те, що законодавче закріплення поняття контрольованих операцій міститься в положеннях ПК України.

Відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Протягом 2015 року були чинні наступні переліки держав, затверджені розпорядженнями Кабінету Міністрів України:

- Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №1042 (втратив чинність 14 травня 2015 року);

- Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №449-р (втратив чинність 16 вересня 2015 року).

Відповідно до вказаних розпоряджень Кабінету Міністрів України Швейцарська Конфедерація була включена до Переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні.

Водночас у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №977-р, яким затверджено новий Перелік держав (територій), що відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, Швейцарська Конфедерація не зазначена.

Таким чином, з моменту набрання чинності вказаним нормативно-правовим актом операції із нерезидентом цієї держави не вважаються контрольованими.

Згідно зі статтею 5 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо більш пізній строк набрання ними чинності не передбачено в цих актах. Акти Кабінету Міністрів України, які визначають права і обов`язки громадян, набирають чинності не раніше дня їх опублікування в офіційних друкованих виданнях.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» розпорядження Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо цими розпорядженнями не встановлено пізніший термін набрання ними чинності.

Виходячи із положень наведених статей та зважаючи на те, що в розпорядженні Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №977-р більш пізній строк набрання ним чинності не передбачено, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про факт набрання цим нормативно-правовим актом чинності саме 16 вересня 2015 року.

Тобто до 15 вересня 2015 року (включно) Швейцарська Конфедерація перебувала у Переліку держав (територій), в яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, і саме до цього часу, операції (якщо існували умови, передбачені підпунктом 39.2.1.7 статті 39 ПК України), що здійснюються із резидентом цієї країни, могли визнаватись контрольованими.

Крім того, з 1 січня 2015 до 12 серпня 2015 року відповідно до підпункту 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для визнання господарських операцій контрольованими мали одночасно виконуватись такі умови:

- загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов`язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік;

- обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов`язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об`єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансферного ціноутворення» від 15 липня 2015 року №609-VIII (надалі - Закон №609-VIII), який набрав чинності 13 серпня 2015 року, до вказаної норми внесено зміни.

З 13 серпня 2015 року підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України передбачено, що для визнання господарських операцій контрольованими необхідним є одночасне виконання наступних умов:

- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №609-VIII формування звіту про контрольовані операції та у випадках, передбачених ПК України, документації з трансфертного ціноутворення за господарські операції, здійснені у 2015 році, здійснюється на підставі та з урахуванням норм цього Закону.

Таким чином, для визнання операцій, здійснених у 2015 році, контрольованими, вартісний критерій таких (контрольованих) операцій повинен перевищувати 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Зважаючи на те, що операції, здійснені із резидентом Швейцарської Конфедерації, з 16 вересня 2015 року не вважаються контрольованими, для визначення передбаченого підпунктом 39.2.1.7 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України обсягу господарських операцій платника податків із контрагентом, враховується тільки обсяг господарських операцій, здійснених до 15 вересня 2015 року включно.

Отже, у платника податків у 2015 році виникає обов`язок подати звіт про контрольовані операції при здійсненні операцій із резидентом Швейцарської Конфедерації за одночасного дотримання таких умов:

- річний дохід такого платника податків перевищує 50 мільйонів гривень;

- до 15 вересня 2015 року включно обсяг господарських операцій платника податків з резидентом Швейцарської Конфедерації, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків).

Тобто, підставою для застосування до платника податків передбаченої положеннями пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України відповідальності необхідним є факт наявності у платника податків обов`язку подати відповідний звіт.

Водночас, з огляду на те, що до 15 вересня 2015 року включно обсяг господарських операцій позивача з резидентом Швейцарської Конфедерації, визначений за правилами бухгалтерського обліку, склав 3 460 967,11 грн., тобто не перевищив 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків), у ТОВ «Мед ексім» не було правових передумов для подання звіту про контрольовані операції.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року по справі №820/6318/16.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, визнаючи протиправним та скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 23 вересня 2016 року №, ухвалили законні та обґрунтовані судові рішення.

4.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вважає що при ухваленні оскаржуваних судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 3, 344, 349, 350, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.Є. Блажівська

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.