Справа № 320/5235/18
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року № 320/5235/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач), в якому просить суд: - визнати неправомірним рішення відповідача від 12 вересня 2018 р. № 1064/06 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах; - зобов`язати відповідача визнати за позивачем право на пільгову пенсію та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою до відповідача відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при досягненні позивачем 55-річного віку останній звернувся до Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пільгової пенсії, оскільки позивач має загальний трудовий стаж 30 років 3 місяці, а за професією тракториста - більше 20 років. Проте, пенсійним фондом було відмовлено в призначені пільгової пенсії відповідно до п.3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого первинними документами. Позивач не погоджується з цим рішенням та вважає свої конституційні права порушеними, у зв`язку з чим звернуся до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

До суду надійшов відзив від відповідача, в якому останній позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що позивач права на пенсію на пільгових умовах не має у зв`язку з відсутністю необхідного підтвердження стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 замінено неналежного відповідача - Переяслав-Хмельницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області на належного - Головне управління Пенсійного фонду України Київської області, у зв`язку з реорганізацією.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

13 червня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення", подавши одночасно трудову книжку, військовий квиток, посвідчення тракториста-машиніста та пільгову довідку №54 від 30.07.2018 виданою ТОВ «Світанок». Як стверджує позивач, що його необхідний стаж роботи становить понад 20 років на посаді тракториста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції підтверджений трудовою книжкою та книгами обліку праці.

Так, згідно записів у трудовій книжці позивача серія НОМЕР_1 , 1 вересня 1987 року останнього було прийнято в члени колгоспу «Світанок» на посаду тракториста (аркуш 2 трудової книжки), а 12.02.2008 року позивача було звільнено із займаної посади.

Як вбачається із доданої до матеріалів справи пільгової довідки ТОВ «Світанок» від 30 липня 2018 року за №54 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності відповідних записів у трудової книжки - ОСОБА_1 з 01.09.1987 року ( наказ №10 від 10.03.1987) по 12.02.2008 року ( наказ № 1 від 12.02.2008) був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві та тваринництві за професією тракторист.

В той же час, вказану довідку відповідач не прийняв до уваги, оскільки згідно записів обліку розрахунків по оплаті праці за період з 01.09.1987 по 31.12.1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2006, 2008 посада, яку займав позивач, не вказано. Разом з тим, згідно копії витягу з книги обліку стажу з вихододнями, наданої позивачем по справі відповідачу, вбачається, що з 1987 року по 2008 рік позивач працював на посаді тракториста та виконував встановлені річні мінімуми трудоднів.

12 вересня 2018 року рішенням відповідача №1064/06 відмовлено у призначенні пенсії позивачу за віком на підставі ч.3 ст.114 розділу XIV Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 р. №2148-VIII. При ухваленні цього рішення відповідач вказав про наявність у позивача загального стажу на посаді тракториста становить 14 років 11 місяців 29 днів. У звязку з чим, право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з п.3,2 ст.114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на даний часу позивач не має.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд звертає увагу, що Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Суд зазначає, що Закон № 1788-XII спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Крім того, Закон № 1788-XII гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту "в" ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи - машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 р. № 1058-IV визначено, що чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У відповідності до п. 1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків ( п. 2 Порядку).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 п. 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Пунктом 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 "Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства", до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом на підставі аналізу вказаного Рішення питання про безпосередню зайнятість позивача як тракториста у виробництві сільськогосподарської продукції не було спірним для відповідача, сторонами воно не оспорювалося, а при прийнятті спірного рішення відповідач на цей факт не посилався.

З урахуванням викладеного вище суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.2 ст.77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин суд визнає, що відповідачем невмотивовано, отже протиправно, не враховано періоди роботи позивача трактористом, які зазначено у трудовій книжці.

Крім того, суд зазначає наступне. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 р. у справі №687/975/17 та від 6 лютого 2018 р. у справі № 677/277/17. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо його роботи у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Як встановлено, судом відповідно до пільгової довідки №54 від 30.07.2018 позивач з 01.09.1987 року ( наказ №10 від 10.03.1987) по 12.02.2008 року ( наказ № 1 від 12.02.2008) був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві та тваринництві за професією тракторист.

Таким чином суд бере до уваги дану пільгову довідку №54 від 30.07.2018 видану ТОВ «Світанок» якою підтверджено трудовий стаж позивача для призначення пенсії за відсутності відповідних записів у трудової книжки або відповідних записів у ній.

З урахуванням наведеного суд визнає, що Рішення Голови комісії з припинення Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 1064/06 від 12 вересня 2018 р., яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до пп. 3 п.2 ст. 114 розділу XIVІ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю документів щодо підтвердження періодів роботи трактористом-машиністом, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, ґрунтується на помилкових висновках, є протиправним, і з цих підстав підлягає скасуванню. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому суд також бере до уваги таке. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Позивачем не заявлено позовної вимоги про скасування Рішення Голови комісії з припинення Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 1064/06 від 12 вересня 2018 р. З урахуванням наведеного, суд визнає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень слід вийти за межі позовних вимог і не тільки визнати протиправним, але й скасувати зазначене Рішення.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача визнати за позивачем право на пільгову пенсію та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою до відповідача відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", судом встановлено таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що свобода розсуду (дискреція) відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою до відповідача відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зведена до мінімуму.

Як встановлено судом, позивач дійсно на час звернення до відповідача досягнув необхідного віку (55 років), мав загального страхового стажу понад 30 років (за умови необхідного - 30 років), з яких стаж роботи трактористом складав понад 20 років (за умови необхідного - 20 років). За таких обставин відповідач не міг прийняти іншого рішення, ніж призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою до відповідача 13 червня 2018 року відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки Рішення Голови комісії з припинення Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 9041/05 від 29 листопада 2018 р. судом визнано протиправним і скасовано, то це означає, що заява позивача про призначення йому пенсії від 10 жовтня 2017 р. не вирішена належним чином, отже відповідач повинен повторно прийняти нове рішення за цією заявою.

Це означає, що свобода розсуду (дискреція) відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії позивачу за таких обставин зведена до мінімуму і передбачає прийняття лише одного рішення - про призначення позивачу такої пенсії.

Тому із застосуванням положень п.4 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача при вирішенні питання про визнання за позивачем права на пільгову пенсію та призначення пенсії за віком на пільгових умовах зобов`язати відповідача врахувати період зазначений в довідці ТОВ «Світанок» від 30.07.2018 №54 (з 01.09.1987 по 12.02.2008) згідно з яким позивач був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві та тваринництві за професією тракторист, до стажу роботи позивача на посаді тракториста та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою до відповідача 13 червня 2018 року відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту за заявленою позовною вимогою буде найбільш ефективним у цій справі.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, отже порушено права позивача на призначення пенсії та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України. Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 1064/06 від 12 вересня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Київської області врахувати ОСОБА_1 період з 01.09.1987 по 12.02.2008 до стажу роботи позивача на посаді тракториста та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою до органу Пенсійного фонду 13 червня 2018 року відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Київської області (код ЄДРПОУ - 22933548) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн. 60 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.