Справа № 640/10832/19
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 вересня 2019 року № 640/10832/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., позивача ОСОБА_1 , у відсутність представників відповідача й третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Деснянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07 червня 2019 року про накладення штрафу у сумі 3400,00 грн у виконавчому провадженні №57856539.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила про безпідставне накладення на неї штрафу, оскільки підставою для накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні може бути лише невиконання рішення суду без поважних причин, в свою чергу, позивач зверталася до державного виконавця із заявою про неможливість виконання нею рішення суду, а тому штраф на неї накладено протиправно. Позивач вважає, що державним виконавцем безпідставно не взято до уваги її пояснення стосовно того, що оригінал свідоцтва про право власності на квартиру, у позивачки відсутній. Наголошує, що оригінал відповідного документу фактично перебуває у розпорядженні стягувача, який має безперешкодний доступ до квартири, де знаходився документ. Наведене свідчить, що позивач позбавлена можливості виконати рішення суду з незалежних від неї причин, що у свою чергу спростовує підстави для застосування до неї суми штрафу за невиконання рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі третю особу та витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження №57856539.

Також, у зв`язку з неподанням відповідачем витребуваних документів, судом неодноразово виносились ухвали про повторне їх витребування.

Дані документи відповідачем подано до суду 13 вересня 2019 року (а.с. 87-112).

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та наданих у справу доказах. Додаткового зазначила, що з братом склалися неприязні стосунки через спільне майно - квартиру. Ним різними способами здійснюється шантаж та вимагаються кошти. В той час, коли вони з матір`ю намагаються налагодити ситуацію та вирішити питання про спільний продаж об`єкту нерухомості.

Представники відповідача та третя особа в засідання не прибули, причини неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце їх проведення повідомлялися належним чином. Відзив та письмові пояснення від учасників справи до суду також не надходили.

Отже, заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Починаючи з грудня 2018 року в провадженні Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №57856539, відкрите з примусового виконання виконавчого листа №754/10112/16-ц, виданого Деснянським районним судом міста Києва 26 квітня 2017 року про зобов`язання співвласників квартири усунути перешкоди у розпорядженні майном та надати оригінал правовстановлюючих документів на квартиру, а саме: усунення ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) перешкоди у розпорядженні своїм майном, шляхом зобов`язання інших співвласників квартири - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 оригінал свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 29 травня 2006 року відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) №790, для можливості укладення договору дарування частини квартири.

Відповідно до тексту постанови про відкриття виконавчого провадження №57856539 від 06 грудня 2018 року боржнику ( ОСОБА_1 ) встановлено строк для виконання рішення суду - 10 робочих днів.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем складені на адресу позивача вимоги виконавця, в текстах яких державний виконавець вимагав від боржника бути присутнім у визначений день за місцем свого проживання.

Крім того, працівниками Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві складено акти державного виконавця, у текстах яких зафіксовано, що боржник пояснила про неможливість виконання рішення суду з причини відсутності у неї оригіналу свідоцтва.

Додатково позивачем до Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві подавались заяви, де повідомлялось, що ОСОБА_2 , у якого, як співвласника та родича заявників, наявний свій комплект ключів від квартири, самостійно виніс оригінал свідоцтва про приватизацію квартири. Таким чином, оригінал свідоцтва вже знаходиться у розпорядженні стягувача.

Однак стягувач заперечував факт наявності у нього оригіналу свідоцтва та наполягав на виконанні рішення суду.

07 червня 2019 року державним виконавцем Шпаком Р.В., на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні №57856539, якою у зв`язку з невиконанням боржником ( ОСОБА_1 ) рішення суду (оригінал свідоцтва про право власності на квартиру стягувачу не передано) на боржника накладено штраф у сумі 3400,00 грн. Крім того, боржника зобов`язано виконати протягом десяти робочих днів рішення суду.

Не погодившись з постановою державного виконавця про накладення штрафу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (стаття 2 вказаного Закону).

Згідно частини першої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною третьою статті 63 цього Закону передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також за нормами статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає відповідальність за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказана стаття, як і спеціальний закон, не містить норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку, що позивач як боржник у виконавчому провадженні не заперечує проти того, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню.

Водночас у текстах своїх заяв, адресованих відповідачу, та в актах державного виконавця позивач посилилась на наявність, на її думку, поважної причини, що перешкодила виконати рішення суду, а саме - у зв`язку з відсутністю в розпорядженні позивача оригіналу документа, який вона на виконання такого рішення суду мала передати стягувачу.

У свою чергу з наявних у справі матеріалів виконавчого провадження вбачається, що стягувач категорично заперечував факт отримання (набуття) ним оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру.

У контексті з наведеними запереченнями стягувача, суд вважає, що позивач не надала ні до Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, ні до суду будь-яких інших доказів у підтвердження ситуації, що склалася. Тобто, ні документальних доказів звернення до органу Нацполіції за фактом втрати (незаконного вибуття тощо) з її розпорядження відповідного документу, ні звернення позивачки до відповідного компетентного органу для отримання дубліката документу у зв`язку з його втратою.

Таким чином, оскільки заявлена позивачем обставина про відсутність у неї оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру самим стягувачем не підтверджена та відповідними зверненнями позивача з метою відновлення попереднього стану правовідносин не задокументована, то суд погоджується з позицією відповідача, що в розумінні статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» така наведена позивачем причина у контексті заперечень стягувача не можна вважатися поважною. Як наслідок, суд вважає, що встановивши обставини невиконання позивачем рішення суду без поважних причин у державного виконавця були правові підстави для накладати стягнення у вигляді штрафу на боржника виконавчого провадження, шляхом прийняття оспорюваної постанови від 07 червня 2019 року.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не вчинялось жодних дій для відновлення свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 29 травня 2006 року відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням (наказом) №790 або отримання дублікату останнього, дії відповідача щодо винесення постанови від 07 червня 2019 року про накладення штрафу у сумі 3400,00 грн у виконавчому провадженні №57856539 є правомірними, такими, що відповідають приписам чинного законодавства, тому дана постанова не підлягає скасуванню.

Долучений до матеріалів справи ОСОБА_1 запис телефонної розмови із ОСОБА_4 наведених висновків також не спростовує.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, в той час, коли матеріалами виконавчого провадження належним чином наведені позивачем посилання спростовано, суд доходить висновку про відсутність необхідності захисту прав позивача в судовому порядку.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених ОСОБА_1 вимог, підстави для стягнення сплаченого нею судового збору з відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 242-247, 255, 287 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визнання незаконною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 287, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 02232, місто Київ, вулиця Бальзака, будинок 64; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34972294).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено й проголошено в судовому засіданні 25 вересня 2019 року.

Суддя О.М. Чудак