Справа № 160/2202/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2202/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехнолоджі»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року (головуючий суддя Рябчук О.С.)

у справі № 160/2202/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехнолоджі»

до Дніпропетровської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерготехнолоджі» звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними та скасування рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості від 04.02.2019 №UА110150/2019/200031/1 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Дніпропетровської митниці ДФС від 04.02.2019 №UА110150/2019/00101.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що коригування вартості автомобіля митним органом є необґрунтованим, оскільки надані до митної декларації документи належним чином підтверджують заявлену митну вартість. Позивач зазначає, що ані у повідомленні, надісланому позивачу як декларанту, ані в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості митним органом не зазначено, в чому саме полягає необ`єктивність та недостатність поданих позивачем документів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення коригування митної вартості автомобіля з огляду на розбіжність в товаросупровідних документах із задекларованими даними, а також ненадання додаткових документів на пропозицію митного органу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції, зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено всі обставини справи, що призвело до не вірного вирішення спору по суті.

Крім того, позивач зазначає, що рахунок від 16.01.2019 №85019, наданий до митного оформлення, містить найменування товару: автомобіль WOLKSVAGEN PASSAT ALLTRACK 4MOT10N, vin НОМЕР_5. Серед документів, поданих для митного оформлення товару з митною декларацією № UA110150/2019/204346 Дніпропетровській митниці ДФС надано інформацію VIN-НОМЕР_5. Щодо тверджень органу доходів і зборів про відсутність документів від перевізника і даних про такого перевізника позивач зауважив, що п.2 зовнішньоекономічного контракту від 16.01.2019 №2019-1601 визначено, що постачальник повинен доставити товар в рамках даного Контракту на умовах EXW, Шлюхтерн Німеччина згідно з домовленістю сторін у відповідності з INCOTERMS-2010. Перевізник визначається за згодою сторін. ТОВ «Енерготехнолоджі» самостійно доставляло транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT ALLTRACK vin НОМЕР_5 до місця призначення в м. Дніпро (з вказаною метою було відряджено співробітників Підприємства до м. Шлюхтерн (Німеччина) відповідно до наказу від 18.01.2019 №1801-5). Довідка від 29.01.2019 про понесені транспортні витрати із числовим значенням у розмірі 100 Євро була надана відповідачу для здійснення митного оформлення товару з митною декларацією № UА110150/2019/204346. Констатація Дніпропетровською митницею того факту, що згідно контракту умовами поставки є умова франко-завод (EXW в редакції правил Інкотермс 2010), згідно яких продавець не відповідає за навантаження, за митні процедури у країні вивезення взагалі є незрозумілою, оскільки не містить будь-яких вказівок на виявлені розбіжності в поданих документах, наявність ознак підробки чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Безпідставними є і доводи відповідача про відсутність в експортній декларації інформації щодо ціни товару та його опису, оскільки в гр. 22 декларації №19DE59E5 «Валюта та загальна вартість» вказано фактурну вартість 11300 Євро та у переліку товарних позицій зазначено опис товару «VolkswagenPassat, дизельний легковий автомобіль, б/в, 1968 см3, (НОМЕР_5) МКК 644 D. Крім того, відповідачем так і не обґрунтовано необхідності у витребуванні додаткових документів

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 29 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідністю «Енерготехнолоджі» подало до Дніпропетровської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA110150/2019/204346 для здійснення митного оформлення товару: «Автомобіль легковий, для перевезення людей, що використовувався: марка - VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер кузова/ VIN -НОМЕР_5, реєстраційний номер ТЗ- НОМЕР_6, тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів - 1968см3; потужність двигуна - 130кВт; показник одометра - _ км; екологічна норма - не нижче Євро-2; дата виготовлення 15.06.2014; дата першої реєстрації - 30.06.2014; колір - чорний; країна походження - Німеччина (а.с.127).

Товар ввезений на митну територію України на підставі контракту від 16.01.2019 № 2019-1601, укладеного між позивачем та компанією «Car-Trade-Center Kfz - & Baumaschinenhandel», Німеччина, через пункт пропуску «Краківець-Корчова» митного поста «Краківець» Львівської митниці ДФС а підставі попередньої митної декларації від 24.01.2019 № UA110150/2019/203297.

Разом з митною декларацією від 29.01.2019 №UA110150/2019/204346 декларантом подані документи, зазначені в графі 44 декларації, а саме: рахунок-інвойс від 06.01.2019 №85019; інформація про VINкод від 29.01.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22.01.2019 №FC824491; платіжний документ від 22.01.2019 №94; довідка про транспортні витрати від 29.12.2018 б/н; договір купівлі-продажу від 16.01.2019 №2019-1601; договір про надання послуг митного брокера від 17.01.2019 №17/1-01; митна декларації країни відправлення від 23.01.2019 №19DE59E5; сертифікат відповідності від 26.01.2019 №UA.009.22084-19.

Ціна товару заявлена на рівні ціни договору 11 300,00 євро, 100 євро транспортних витрат до митного кордону, тобто 11300 євро (361730,36 грн.).

За результатами перевірки документів, які надані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом встановлено наступне:

- наданий до митного оформлення рахунок від 16.01.2019 № 85019 не містить року випуску та інших важливих ідентифікаційних/індивідуальних характеристик, чи є дане авто таким, що було у використанні, не містить показання пробігу (дані одометру).

- пункт 2 контракту від 16.01.2019 №2019-1601 містить положення щодо перевізника, який має бути визначений за домовленістю між сторонами, разом з тим, відсутні дані щодо перевізника та вартості послуг з перевезення у наданих до митного оформлення документах;

- відсутні рахунки від перевізника та платіжні документи на оплату.

- згідно контракту умовами поставки є умова франко-завод (EXWв редакції правил Інкотермс2010), згідно яких продавець не відповідає за навантаження, за митні процедури у країні вивезення.

- надана до митного оформлення митна декларація відправлення від 23.01.2019 №19DE59E5 не містить ціну товару, не містить опису товару.

З урахуванням ризиковості операції, враховуючи характер угоди, з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у відповідності вимог п.2-3 ст. 53 МК України, декларанта зобов`язано протягом 10-ти календарних днів додатково надати (за наявності):

-транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення;

-рахунки про сплату комісійних посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору - якщо здійснювалось страхування,

-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування,

- інші платіжні, бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару,

-договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку транспортного засобу, митна вартість якого визначається,

-рахунки про сплату посередницьких послуг,пов`язаних з виконанням умов договору.

Листом від 01.02.2019 №0102/11 декларантом подано повідомлення про визначення митної вартості та завершення митного оформлення.

Повідомленням від митниці (а.с.48) декларанта проінформовано, що враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та дані у документах, відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження ціни, що фактично сплачена, відсутність перекладів документів, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту)) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), неможливо застосувати відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ.

За результатом проведеної консультації з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості - 2г - резервний метод, у зв`язку з чим заявлена митна вартість товару скоригована, про що митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200031/1 від 04.02.2019 та визначена на рівні 16700 Євро (а.с.92).

У зв`язку з прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості, позивачу оформлено картку відмови у митному оформленні №UA110150/2019/00101.

Автомобіль випущений у вільний обіг за МД №UA110150/2019/205795 від 04.02.2019 під гарантійні зобов`язання.

Листом від 05.02.2019 № 0102/3 позивач подав митниці копію митної декларації країни експорту від 23.01.2019 № 19DE59E5 (1/3) з перекладом для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, випущеного у вільний обіг за вказаною вище електронною митною декларацією від 04.02.2019 № UA110150/2019/205795, а також скасування рішення про коригування митної вартості від 04.02.2019 №UA110150/2019/200031/1.

Листом від 11.02.2019 №332/10/04-50-19-01 «Щодо розгляду звернення» Дніпропетровська митниця ДФС повідомила про відсутність підстав для розгляду питання щодо скасування рішення про коригування митної вартості товару від 04.02.2019 року №UA110150/2019/200031/1 від 04.02.2019 року (а.с.100-106).

Підставою для здійснення коригування митної вартості заявленого до розмитнення позивачем товару - автомобіля легкового, марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT , номер кузова/ VIN -НОМЕР_5, за МД №UA110150/2019/204346 від 29.01.2019 в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості стали розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, та ненадання декларантом документів згідно сформованого переліку на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За правилами ст.336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом, зокрема, перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Відповідно до ч.1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

В спірному випадку, виходячи з поданих декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості автомобіля документів, встановлено, що згідно з контрактом №2019-1601 від 16.01.2019 ТОВ «Енерготехнолоджі» покупає у «Car-Trade-CenterKfz&Baumaschinenhandel», Німеччина, автомобіль VWPASSAT, VIN -НОМЕР_5.

Пунктами 2-5 контракту визначено, що товар постачається на умовах EXW, Шлючтерн, Німеччина, у відповідності до Інкотермс 2010. Перевізник визначається за домовленістю сторін. Ціна товару складає 11300 Євро. Дата відвантаження вказується в Інвойсі. Умови оплати - 100% передплата перед відвантаженням.

Отже, обумовлена в контракті поставка товару на умовах EXW, Шлючтерн, Німеччина, означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця у визначеному місці. Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також митне очищення товару для експорту.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з відповідачем, що обов`язковим є надання декларації митної вартості з відповідним рахунком.

Судом встановлено, що надана до митного оформлення декларація митної вартості містила інформацію щодо контрактної вартості та транспортних витрат у сумі 100 євро.

В якості документів, які підтверджують митну вартість товару, позивач посилається на зовнішньоекономічний контракт №2019-1601 від 16.01.2019 та довідку про вартість транспортних витрат.

Втім, як вірно вказано судом першої інстанції, відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України обов`язковим документом, який подається декларантом на підтвердження заявленого рівня митної вартості, є рахунок-фактура (інвойс).

Згідно із рахунком від 16.01.2019 №85019 (а.с.23), виданим компанієюCar-Trade-CenterKfz&Baumaschinenhandel, Німеччина, на імя LLC«Energotachnology», останній є покупцем автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT ALLTRACK 4MOTOR, VIN -НОМЕР_5, за ціною11300,00 Євро, на умовах EXW.

Ані в контракті, ані у вказаному інвойсі не містить вказівки, чи є автомобіль таким, що був у використанні, не зазначено повної характеристики товару, задекларованого позивачем, а саме: дати випуску, дати первинної реєстрації, типу та потужності двигуна, робочого об`єму циліндрів, ваги автомобіля, кольору, дані одометру, ідентифікаційні ознаки автомобіля, що використовувався.

Надана до митного органу митна декларація країни відправлення від 23.01.2019 також не містить ціну товару, опису товару.

Стосовно транспортних витрат п.2 контракту від 16.01.2019 № 2019-1601 містить положення щодо перевізника, який має бути визначений за домовленістю між сторонами, разом з тим відсутні, позивачем не надані, дані про перевізника та вартості послуг з перевезення у наданих до митного оформлення документах. Рахунки від перевізника та/або платіжні документи на оплату транспортних витрат відсутні.

В наданій копії декларації країни експорту від 23.01.2019 № 19DE59E5 (1/3) наявна інформація про фактурну вартість товару 11300 євро та статистичну вартість товару (вартість товару з урахуванням всіх витрат на момент перетину митного кордону) 11450 євро.

Тобто різниця між статистичною та фактурною вартістю товару складає 150 євро, що не відповідає розрахунку вартості, наведеному декларантом в декларації митної вартості - 100 євро.

Довідка, надана імпортером до митного оформлення від 29.01.2019 щодо вартості транспортних втрат документально не підтверджена.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком відповідача та суду першої інстанції, що задекларовані позивачем як декларантом відомості про автомобіль VOLKSWAGENPASSAT, VIN - НОМЕР_5 , який вже використовувався, не узгоджується з інформацією в товаросупровідних документах.

Щодо висновку експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу від 01.02.2019 №285т19 (після надходження товару на Дніпропетровську митницю), апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції, що згідно з даним висновком прийнятні показання одометра - 153438 км, що не відповідає задекларованим даним.

Крім того, експертом в якості джерела цінової експертизи досліджено інформацію системи оцінки транспортних засобів schwackenet.de., де ціна купівлі/продажу товару з показником одометра 153438 км без врахування податку становить 14033,61 євро. Розрахована ціна продажу згідно з витягом з schwackenet.de. від 01.02.2019 з ПДВ (19%) складає 16559,66 євро.

Також згідно наданого експертного висновку прийнятна дата виготовлення автомобіля 30.06.2014.

Відповідачем досліджено надані імпортером в якості додаткових документів витяги з інтернет ресусу mobile.de і встановлено, що найбільш подібною за показниками одометра та року випуску є модель з показниками одометра 155000 км, запропонована дилером м. Мюнстер (Німеччина) на рівні 13437,00 євро (без ПДВ), 15990,00 євро з ПДВ.

Отже, дані висновку не можуть належним чином підтвердити правильність визначення митної вартості автомобіля, що поставлений на розмитнення, за ціною договору.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що надані позивачем документи, обов`язковість надання яких для митного оформлення передбачена у ч.2 ст.53 МК України, містили певні розбіжностей у цих документах, які могли свідчити про надання декларантом неповних відомостей про митну вартість товару і бути підставою для витребування митним органом у декларанта додаткових документів для підтвердження такої вартості, усунення яких шляхом надання товариством пояснень і додаткових документів в обґрунтування цих пояснень не відбулось.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості від 04.02.2019 №UА110150/2019/200031/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.02.2019 №UА110150/2019/00101.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехнолоджі» залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 160/2202/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко