Справа № 420/3064/19
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Одеса Справа № 420/3064/19

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участю: секретаря Ягенської К.О., представників: позивача Шаврова І.І., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеські області про визнання протиправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2019/00108 від 08.05.2019 року; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000331/2 від 08.05.2019 року; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС України надмірно сплачені митні платежі у розмірі 32 763,65 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеські області про визнання протиправним, скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, стягнення надмірно сплачених митних платежів.

Позивач обґрунтовує позов тим, що ним було досягнуто домовленість з NORTH ATLANTIC LOGISTICS INC щодо поставки легкового автомобіля MERCEDES-BENZ. 03.04.2019 року на виконання рахунку-фактури (інвойсу) від 12.03.2019 року №37619399 позивач сплатив грошові кошти за транспортний засіб в загальній сумі 11088,00 доларів США. 04.04.2019 року вантаж був доставлений зі Сполучених Штатів Америки на MAERSK BALI 1816415, контейнер MSKU4735935, за документом 968041007-1. Під час фізичного огляду 11.04.2019 року встановлено що КТЗ має пошкодження. З метою здійснення митного оформлення транспортного засобу декларантом позивача ОСОБА_3 подано митну декларацію № UA500170/2019/010204 від 23.04.2019 року, в якій митна вартість автомобіля визначена за ціною рахунку-фактури, та надані підтверджуючі документи щодо обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості транспортного засобу та обраного методу її визначення. Одеською митницею ДФС (далі - відповідач) щодо ОСОБА_2 винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі - картка відмови) №UA500170/2019/00108 від 08.05.2019 року та Рішення про коригування митної вартості товарів (далі - рішення) №UA500000/2019/000331/2 від 08.05.2019 року, у якому митну вартість товару визначено за резервним методом у розмірі 15530,00 доларів США. Позивач вважає прийняті Картку відмови та Рішення протиправними, необґрунтованими та незаконними. За таких обставин, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Одеської митниці ДФС надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що декларантом позивача разом з митною декларацією №UA500170/2019/010204 від 23.04.2019 року були надані документи у яких містяться розбіжності, та не має всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: відсутня інформація щодо здійснення або відсутні дані щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого транспортного засобу; до митного оформлення не надано жодного з документів, що містить відомості про вартість перевезення транспортного засобу; відсутня інформація щодо перевезення внутрішньою територією країни відправлення (у інвойсі вказано що автомобіль куплено у населеному пункті Tucker, GA, а портом завантаження у коносаменті зазначено Savannah); у поданому до відповідача висновку авто товарознавчого дослідження про визначення вартості КТЗ експерта Пастирь Ю.І. №761-1/19 від 11.04.2019 року зазначено, що експерт здійснював огляд транспортного засобу, проте в акті фізичного огляду відсутня інформація про присутність експерта. За наслідками запитуваних додаткових документів та відомостей, позивачем не надано всіх додаткових документів, які були витребувані митницею, та за наслідками проведених консультацій між органом доходів та зборів та декларантом обрано додатковий резервний метод визначення митної вартості товарів, за яким скориговано митну вартість товару до рівня 15530,00 доларів США, а тому прийнято Рішення №UA500000/2019/000331/2 та Картку відмови №UA500170/2019/00108 від 08.05.2019 року.

Відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеські області повідомлявся належним чином про день, час та місце проведення судового засідання, відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 24.05.2019 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 10.06.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні 22.07.2019 року суд без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до протоколу судового засідання ухвалив залучити Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області до участі по справі в якості другого відповідача щодо вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС України на користь позивача надмірно сплачені митні платежі у розмірі 32 763,65 грн.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та NORTH ATLANTIC LOGISTICS INC досягнуто домовленість щодо поставки придбаного на аукціоні легкового транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель GL350 BLUETEC, номер кузова (VIN) ? 4JGDF2EE5EA308942, тип кузова ? дизельний, з робочим об`ємом циліндрів - 2987 куб.см., календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, країна виробник - US (840).

12 березня 2019 року позивач отримав рахунок-фактуру (інвойс) №37619399, відповідно до якого сума до сплати за вказаний транспортний засіб склала 11088,00 доларів США (а.с.23, переклад - а.с.138, 142). Вказана сума сплачена позивачем 03 квітня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №SW24J313031050 (а.с.24, переклад а.с.153-154).

04 квітня 2019 року вантаж був доставлений зі Сполучених Штатів Америки на MAERSK BALI 1816415, у контейнері НОМЕР_1 разом з трьома іншими автомобілями, за документом 968041007-1, заявлений код вантажу (УКТЗЕД) - 870333930 (а.с. 25) та після цього автомобіль був розміщений на митному майданчику для проходження митних формальностей. 11 квітня 2019 року проведений фізичний огляд транспортного засобу, під час якого встановлено, що КТЗ має пошкодження (а.с. 29).

З метою здійснення митного оформлення транспортного засобу декларантом позивача ОСОБА_3 подано митну декларацію № UA500170/2019/010204 від 23.04.2019 року, в якій митна вартість автомобіля визначена за ціною рахунку-фактури 11088,00 доларів США (а.с.22).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості автомобіля та обраного методу її визначення Декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №37619399 від 12.03.2019 року; платіжний документ, що підтверджує сплату №SW24J313031050 від 03.04.201 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.10.2013 року; висновок експерта №761-1/19 від 11.04.2019 року; відомості про вартість транспортного засобу з сайту atlanta.craigslist.org від 09.04.2019 року; касовий ордер що підтверджує сплату митних платежів №0.0..1 від 04.04.2019 року; тощо.

З метою підтвердження числових значень складових митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог ч.2 та 3 ст. 53, ст. 57 МК України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні (а.с.41).

Декларантом позивача повідомлено митний орган про неможливість надання додаткових документів та запропоновано здійснити митне оформлення на підставі наявних документів, які були надані в повному обсязі з усіма необхідними розрахунками, що стосуються заявлених числових значень складових митної вартості товарів.

08 травня 2019 року Одеська митниця ДФС України відмовила у митному оформленні (випуску) товарів та видала Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2019/00108 та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000175/2, яким скориговано митну вартість легкового автомобіля, а саме, на підставі аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та врахованої форми контролю, згенерованою АСАУР відповідачем встановлено, що рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим, тобто митну вартість імпортованого автомобіля визначено за резервним методом у розмірі 15530,00 доларів США (а.с. 20-21).

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі ? МК України) та іншими законами України.

Відповідно до ст. 49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).

Керуючись ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України. Про це ж вказано у ч. 1 ст. 52 МК України.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, (п. 1 ч.5 ст. 54 МК України)

Документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені у ч. 2 ст. 53 МК України. Однак, у разі необхідності, органи доходів та зборів мають право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості (п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України), а декларант чи уповноважена ним особа зобов`язані надати такі додаткові документи (ч. 3, 4 ст. 53 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів та зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості згідно із ч. 1 ст. 54 МК України.

При цьому, у п.1 ч. 4 ст. 54 МК України визначено обов`язок митниць здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості товарів, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів та подані декларантом до митного органу, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, визначені ч. 3 ст. 53 ММК України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Поряд із цим, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Така правова позиція наведена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. у справах № 21-127а15 та № 21-53а15.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 9 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до ст. VII п.2 (а) Генеральної угоди по тарифам і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди по тарифам і торгівлі 1994 року визначено, ніщо в цій Угоді не тлумачиться як обмежуюче або таке, що ставить під сумнів право митних адміністрацій переконуватися у правдивості або точності будь-якої заяви, документу або декларації, що надаються для цілей митної оцінки.

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч. 1 ст. 57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3 ст. 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч. 4 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів та зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 МК України.

За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч. 3 ст. 54 МК України).

Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч. 1 ст. 55 МК України).

Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч. 2 ст. 55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (далі ? Правила №598).

При цьому у Рішенні про коригування митної вартості обов`язково зазначається про право декларанта на випуск товару у вільний обіг за умови надання гарантій, передбачених розділом X МК України у разі незгоди з таким рішенням. Строк дії таких гарантій складає 90 календарних днів (ч.7 ст. 55 МК України). Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості, (ч. 8 ст. 55 МК України). Орган доходів та зборів, у разі надання вказаних документів, розглядає їх та виносить письмове рішення щодо визнання чи невизнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів та зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним

особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі

9 цього Кодексу;

надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі відмови у митному оформленні складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року.

Основний метод (ст. 58 МКУ - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв`язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст.57 МК України.

Як вбачається з Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000331/2 від 08.05.2019 року другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (2а, передбачений ст. 59 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів (2б, передбачений ст. 59 МК України) не застосовані, так як у митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. Другорядний метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (2в, передбачений ст. 62 МК України) та другорядний метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (обчислена вартість) (2г, передбачений ст. 63 МК України) не застосовані, так як у митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Другорядний метод визначення митної вартості ? резервний метод (2ґ) (ст. 64 МК України), передбачає, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT/ГATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях.

Таким чином розрахунок митної вартості товару відповідачем виконаний за резервним методом. А отже, митну вартість Одеською митницею ДФС скориговано до рівня 15530 доларів США (митна декларація від 13.02.2019 року №UA500170/2019/003843 (а.с.112-113).

Судом встановлено, що підставою для відмови у митному оформленні транспортного засобу було те, що до митного оформлення разом з митною декларацією подані документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема, відсутня інформація щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого транспортного засобу; до митного оформлення не надано жодного з документів, що містить відомості про вартість перевезення транспортного засобу; та те, що в акті фізичного огляду відсутня інформація про присутність експерта, тоді як у висновку авто товарознавчого дослідження про визначення вартості КТЗ зазначено, що експерт здійснював огляд транспортного засобу.

Проте відповідачем під час винесення оскаржуваного рішення не враховано, що вартість перевезення входила у вартість автомобіля.

Згідно наявного в матеріалах справи коносаменту №968041007-1 (а.с. 26, переклад а.с. 141) вбачається, що фрахт сплачено, КБК сплачено, тобто транспортні витрати були передплачені та включені до вартості транспортного засобу.

Крім того, згідно довідки №05/04 від 05.04.2019 року виданої ПП «АВАН-ТРАНС» транспортні витрати за частину вантажу в контейнері MSKU4735935 - а/м 2014 MERCEDES-BENZ GL350 BLUETEC VIN#4 НОМЕР_3 з США до кордону України складають 535,00 доларів США (а.с.34) та була вказана декларантом у митній декларації, що вбачається також і з рішення про коригування митної вартості товарів.

Також суд додатково зазначає, що з Картки відмови №UA500170/2019/00108 від 08.05.2019 року вбачається, що декларантом, зокрема подано рахунок-фактуру (інвойс) №37619399 від 12.03.2019 р., коносамент №968041007 від 15.03.2019 р., домашній коносамент №968041007-1 від 04.04.2019 р., банківський платіжний документ, що стосується товару №SW24J313031050 від 03.04.2019 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару №05/04 від 05.04.2019 р., тощо, та вказані документи враховувалися митним органом під час перевірки митної декларації.

Таким чином, суд встановив, що митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації визначено за основним методом та до самої митної декларації декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, у зв`язку з тим, що відсутня інформація щодо транспортних витрат є необґрунтованими. Оскільки надані позивачем документи спростовують твердження контролюючого органу про наявність в них розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують ціну імпортованого товару, зокрема з наявних в матеріалах справи вбачається, що вартість перевезення входила у вартість транспортного засобу та ціна, яка була вказана позивачем під час митного оформлення у сумі 11088,00 доларів США відповідає ціні вказаній в рахунку-фактурі, крім того вказана ціна підтверджена і експертним висновком, що також наданий до митного органу та до суду разом з позовною заявою.

Крім того, в акті про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 11.04.2019 року (а.с.29) встановлені пошкодження КТЗ, а саме: складові КТЗ відновлювалися раннє ремонтом, КТЗ має складові, які вимагають ремонту, елементи кузова КТЗ мають пошкодження деформацією, оббивка і сидіння пошкодження та забруднення, забарвлення кузова дефекти ЛКП різного походження.

Суд не вбачає, що відсутність експерта при проведенні фізичного огляду впливає на прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмову у прийнятті митної декларації, так як в акті про проведення фізичного огляду від 11.04.2019 року посадовими особами митного органу відображено ті самі дані, що і у висновку експерта.

Відповідачем не доведено, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, так само не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що відомості, які містяться в ЄАІС, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, про недотримання Одеською митницею ДФС України вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом ціною договору.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення ст. 58 МК України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає рішення Одеської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000331/2 від 08.05.2019 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

За таких обставин, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачу у митному оформленні ввезеного на митну територію України транспортного засобу MERCEDES-BENZ, модель GL350 BLUETEC, номер кузова (VIN) ? 4JGDF2EE5EA308942, тип кузова ? дизельний, з робочим об`ємом циліндрів - 2987 куб.см., календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, країна виробник - US (840), за заявленою у митній декларації №UA500170/2019/010204 від 23.04.2019 року митною вартістю, а тому оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2019/00108 від 08.05.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС України надмірно сплачені митні платежі у розмірі 32763,65 грн. суд зазначає наступне.

Статтею 301 МК України визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з ч.4, 7 ст.55 МК України під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений ч. 2 ст. 263 цього Кодексу.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Так, судом встановлено, що транспортний засіб, який надійшов на адресу позивача, випущений у вільний обіг за митною декларацією № UA500170/2019/011521 від 12.05.2019 року, поданою позивачем з урахуванням вимог Рішення №UA500000/2019/000331/2 від 08.05.2019 року, та здійсненими митними платежами у розмірі 171000,00 грн., в тому числі фінансовою гарантією у розмірі 32763,65 грн.

Статтею 43 Податкового кодексу України встановлено, що Помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Згідно положень Розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого Наказом МФУ №643 від 18.07.2017 року, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених ч. 5 ст. 301 МК України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Пунктом 3 розділу ІІІ вказаного Порядку визначаються вимоги до такої заяви.

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням.

Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за відповідними платежами для виконання вiдповiдному органу Державної казначейської служби України

Крім цього, Верховний Суд України у постановах від 15 квітня 2014 року (справа № 21-29а14), 12 листопада 2014 року (справи №21-268а14, №21-391а14), 25 листопада 2014 року (справа № 21-338а14), від 03 листопада 2015 року (справа №21-422а15) зазначив, що у разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов`язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов`язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Таким чином, з огляду на викладені вище обставини, а також те, що повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є виключними повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, у зв`язку з чим суд не може підміняти державний орган, та вирішувати питання про стягнення таких платежів, суд дійшов висновку про передчасність, та відсутність законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з Одеської митниці ДФС надмірно сплачених митних платежів у розмірі 32763,65 грн.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач не довів суду правомірність винесення оскаржуваного рішення, а тому наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду надано платіжне доручення №0.0..1 від 02.05.2019 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2307,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1536,80 грн. з Одеської митниці ДФС.

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2019/00108 від 08.05.2019 року;

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби України (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А ) про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000331/2 від 08.05.2019 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Одеської митниці Державної фіскальної служби України (65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-А ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1536,80 грн. сплачені по квитанції №0.0..1 від 02.05.2019р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст..255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 25.09.2019 року.

Суддя Іванов Е.А.

.