Справа № 520/1324/19
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р.Справа № 520/1324/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 (головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., повний текст складено 30.05.19) по справі № 520/1324/19

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Східного територіального юридичного відділу Ібрагімова Фаіка Балоглана Огли треті особи Харківський обласний військовий комісаріат, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
11.02.2019, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до начальника Східного територіального юридичного відділу Ібрагімова Фаік Балоглан огли (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно-експлуатаційний відділу м. Харків, в якому просить про визнання протиправною відмову з боку відповідача у виплаті позивачу грошової компенсації за піднайом (найм) житла у 2019 році; визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді невидання відповідного наказу начальника Східного територіального юридичного відділу про виплату позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2019 році; зобов`язання начальника відповідача видати наказ відповідача про виплату та виплачувати позивачу грошову компенсацію за піднайом (найом) житла у 2019 році.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019, з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач увільнений від займаної посади та призначений на посаду заступника начальника Східного ТЮВ (м. Харків), наказом першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 08.06.2017 № 76.

Позивач підполковник юстиції з 21.06.2017, зарахований до списків особового складу Східного ТЮВ на всі забезпечення до Харківського ОВК.

28.12.2018 позивач подав рапорт на ім`я відповідача про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла у 2019 році.

08.01.2019 відповідачем прийнято рішення про відмову в задоволенні рапорту у вигляді резолюції.

Суд першої інстанції, під час відмови у задоволені позову, дійшов до висновку що Міністерством оборони виконані зобов`язання перед позивачем, визначені в статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» жилим приміщенням (квартирою), що в свою чергу виключає право позивача на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житла, оскільки, як було зазначено вище, однією з обов`язкових умов для реалізації цього права є незабезпечення житловим приміщенням за місцем проходженням служби.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до абзаців 4, 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України №450 від 26.06.2013 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту» каже, що цей Порядок визначає розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень (далі - грошова компенсація) військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, та зазначеним у цьому пункті особам, які відряджені до МОН, ДКА.

Пунктом 4 вищенаведеної постанови визначено, що грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця:

особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини;

курсантам - за місцем проходження військової служби (навчання) згідно з наказом керівника вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Пунктом 7 згаданої вище постанови зазначено, що виплата грошової компенсації припиняється з дня, наступного за днем:

отримання (придбання) військовослужбовцем жилого приміщення;

виключення із списків особового складу військової частини, Держспецзв`язку (за винятком військовослужбовців, направлених у складі підрозділів для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки);

вибуття військовослужбовця в закордонне відрядження разом із сім`єю;

встановлення факту подання військовослужбовцем недостовірної інформації, яка стала підставою для виплати грошової компенсації.

Аналізуючи викладені вище приписи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що отримання грошової компенсації військовослужбовців за їх бажанням за належне їм для отримання жиле приміщення є альтернативним зобов`язанням держави замість забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями.

Підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача стало таке: позивач разом з сім`єю з 4 (чотирьох) осіб у 2006 році отримували на рахунок Міністерства оброни України 4-х кімнатну ізольовану квартиру в постійне користування у м. Харкові.

Вказана обставина в силу абзацу 4 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважається таким, що забезпечений житловим приміщенням.

Крім цього, відповідачем, визначена ще така підстава, як не перебування на квартирному обліку у Харківському ОВК, то в силу наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 та розпорядження Першого заступника НГШ Збройних Сил України від 16.10.2013 № 318, відсутні правові підстав виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №450.

У своїй апеляційній скарзі позивач зауважує на тому, що на час подання рапорту має статус особи, яка не забезпечена жилим приміщенням за місцем проходженням служби, тому має підстави для отримання грошової компенсації.

Колегія суддів, вважає такі доводи необґрунтованими, та зауважує на такому.

За обставинами справи, ордером № 2252/06 від 08.02.2006 позивача разом з сім`єю у складі дружини та двох доньок забезпечено житлом за рахунок Міністерства оброни ізольованою 4-х кімнатною квартирою АДРЕСА_1 в постійне користування.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про забезпечення позивача житлом.

Окрім цього, за змістом рішення Оржонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.08.10 у справі №2-5224/10, яким позивача визнано таким, що відсутній у спірному житлі понад півтора роки без поважних причин, втратив право користування жилим приміщенням, та подальшу приватизацію даного приміщення ОСОБА_2 .

Посилання апеляційної скарги про відсутність у нього у власності або його доньки ОСОБА_3 будь-якого нерухомого майна відповідно до інформаційних довідок, колегія суддів вважає такими, що не спростовують наведених вище висновків про використання ним права на забезпечення житлом за час служби.

З огляду на таке, колегія суддів, вважає доводи апеляційної скарги наміркованими та такими, що не підлягають задоволенню.

З приводу доводів апеляційної скарги про неправильне посилання судом першої інстанції на редакцію п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту», та неправильну позицію суду першої інстанції про незнаходження позивача на квартирному обліку, як на підставу для відмови у наданні грошової компенсації, то колегія суддів зазначає про їх наміркованість.

Обставини перебування позивача на квартирному обліку у відповідача не враховувались судом першої інстанції, оскільки не входять до умов надання грошової компенсації на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 «Про затвердження Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та Державної спеціальної служби транспорту».

На вимогу суду апеляційної інстанції надані до матеріалів справи копію витягу з наказу Міністерства оборони України від 16.05.2016 № 259 «Питання юридичної служби Міністерства оброни України», яким затверджено Положення про територіальний юридичний підрозділ (управління, відділ), з додатком; копію Положення про Східний територіальний юридичний відділ, затвердженого наказом директора Юридичного департаменту Міністерства оборони України від 19.04.2016 № 17.

Колегія суддів погоджується з позицією позивача, висловлену у додаткових поясненнях про існування повноважень у відповідача на прийняття наказів з цих питань.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2019 року по справі № 520/1324/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді А.П. Бенедик М.І. Гуцал

Повний текст постанови складено 25.09.2019 року