Справа № 266/5506/19
Суддя: Шишилін О. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 266/5506/19
Провадженя№ 2-а/266/81/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Циганкової М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича, Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся з позовом до інспектора 4 роти 1 батальйону патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича ( далі Відповідач 1), Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (далі Відповідач 2) про визнання противоправним рішення та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позовні вимоги мотивовані тим, що, Відповідач 1 виніс 29 серпня 2019 року постанову ЕАВ №1468791 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в виді штрафу в розмір 340 грн. за те, що він 29.08.2019 року керуючи автомобілем KIA CEED н.з. НОМЕР_1 , рухався по пр.. Нахімова, 132 А м. Маріуполь, на ТЗ у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби чим порушено п. 31.4.3 ПДР. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Крім того, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, через відсутність умислу чи необережності, оскільки в автомобілі горіла ліва габаритна фара, також він не створював небезпеки в русі для інших учасників, крім того, перед початком руху він перевірив технічний стан свого автомобілю, в тому числі і освітлювані прилади, і вважає, що лампа ближнього світла перестала працювати в дорозі. Також вказав, що в момент його зупинки та в ході розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови він свою провину не визнав, про що вказував поліцейському. Крім поліцейським під час розгляду справи не зібрано жодного доказу, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення у постанові відсутнє посилання на технічний засіб за допомогою якого здійснювалася фіксація правопорушення. На підставі викладеного, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ №1468791 від 29.08.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явився надав уточнений позов в якому позовні вимоги просив задовольнити, а справу розглянути без його участі.

Представник Управління патрульної поліції в м. Маріуполі повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, надавши відзив на позов, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки винесена на підставі об`єктивних даних вчинення адміністративного правопорушення, яке зафіксовано відеозаписом з реєстратора, встановленого в службовому автомобілі патрульних поліцейських де зафіксовано, що позивач рухався по пр.. Нахімова на автомобілі в якого не працює лампа лівої фари в темну пору доби, а також після подачі поліцейським спеціальних сигналів вимоги зупинки, позивач продовжував рухатись. За результатами розгляду справи поліцейським на підставі закону та в межах своїх повноважень було винесено постанову та накладено штраф. Крім того позивача було ознайомлено з текстом постанови, а тому вона є виконаною відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 306 КУпАП шляхом оголошення, а тому оскарженню не підлягає. Просив відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без його участі.

Вивчивши матеріали справи, відеозапис, суд дійшов висновку про таке.

Так судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАВ №1468791 від 29.08.2019 p., яка була прийнята поліцейським УПП у м. Маріуполі капралом поліції - Соміковим С.К. 29.08.2019 р. о 21 год. 31 хв. м. Маріуполь, пр.. Нахімова, 132 А водій керуючи ТЗ рухався у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби чим порушив п. 31.4.3 ПДР керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється у зв`язку із чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. По справі прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.4.3(в) ПДР забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідно до п.31.5. ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.

Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.283 ч.2 абз.3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що до неї не надано жодного доказу вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та відсутні відомості про технічний засіб, на який провадився відеозапис (а.с.7).

Тому, оцінюючи наданий відповідачем диск з відеозаписом, суд наголошує на тому, що відеозапис у справах подібної категорії має подвійну правову природу.

По-перше, як доказ дотримання суб`єктом владних повноважень вимог законодавства під час підготовки до розгляду та розгляду справи про адміністративне правопорушення - роз`яснення процесуальних прав, оголошення про розгляд справи, надання часу для виклику захисника тощо.

В цьому випадку відеозапис може бути використаний у якості доказу у справі в порядку адміністративного судочинства згідно ст.72 ч.1 КАС України, так як він може слугувати доказом дотримання відповідачем передбачених законодавством процедур, закріплення та підтвердження здійснення яких на час розгляду справи про адміністративне правопорушення законодавством для справ, що розглядаються працівника патрульної поліції, не передбачене.

По-друге, як безпосередній доказ скоєння адміністративного правопорушення. Це можливо лише за умови, що його існування на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване у постанові про накладення адміністративного стягнення (протоколі про адміністративне правопорушення, протоколі розгляду справи колегіальним органом тощо). Саме це робить такий доказ допустимим, як одержаний у порядку, визначеному законом (слід зазначити, що це поняття має більш широкий зміст, бо саме по собі здійснення відеозапису працівником поліції недостатньо для цього, як недостатньо вилучення доказу на законних підставах за ухвалою суду, але без законного оформлення вилучення шляхом складання протоколу обшуку),

Тому суд зазначає, що не може взяти до уваги наданий відповідачем відеозапис, як недопустимий відповідно до ст.74 ч.1 КАС України доказ, в частині, що стосується підтвердження скоєння позивачем правопорушення, тому що в цій частині цей відеозапис є доказом в розумінні ст.251 КУпАП, і підлягав оцінці відповідачем на предмет належності та допустимості під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і накладення адміністративного стягнення на позивача, що прямо передбачено вищенаведеною ст.279 ч.2 КУпАП.

За таких умов, суд, приймаючи такий доказ, фактично легітимізує порушення з боку суб`єкта владних повноважень порядку оформлення доказів під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, нівелює вимоги ст.7 КУпАП для суб`єкта владних повноважень щодо суворого додержання законності під час розгляду справ про адмінправопорушення, та відсутністю правових наслідків зазначеного порушення суб`єкта владних повноважень явно стає на його бік, чим у свою чергу порушує право на безсторонній суд.

Окрім того, відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак відповідачем суду не наведено будь-яких причин, з яких він не дотримався наведених положень КУпАП щодо фіксування і дослідження доказів у справі про адміністративне правопорушення.

З наведеного випливає, що у суду відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.

Аналогічні висновки стосовно правових наслідків відсутності у постанові про накладення адміністративного стягнення посилання на пристрій, на який зроблений відеозапис, як на суттєве порушення при накладенні адміністративного стягнення, викладені у постанові ВС від 30 травня 2018р.в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18.

В позовній заяві зазначено, що позивач не вчиняв правопорушення при обставинах, викладених в оскаржуваній постанові.

З наданого відповідачем відеозапису в частині розгляду справи про адміністративне правопорушення також вбачається, що ОСОБА_1 заперечував факт того, що він умисно рухався на автомобілі в якому не горіла фара ближнього світла, оскільки перед тим як виїхати на автомобілі він перевірив його технічний стан, в тому числі освітлювані прилад, тому суд аналізуючи фактичні обставини по справі приходить до висновку, що відповідачем не доведено обставин законності ухвалення рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, будь-які допустимі фактичні дані, які встановлюють наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відсутні.

З урахуванням роз`яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Таким чином, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, встановлених обставин по справі суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 158-162, 171-2, 286 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича, Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серія ЕАВ №1468791 від 29.08.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

На підставі ч.2ст. 271 КАС України, копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя: Шишилін О. Г.