Справа № 215/4776/18
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2019 року Справа № 215/4776/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та притягнення до адміністративної відповідальності, -
12.10.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка виявилася в непідкоренні конституційним принципам і не забезпеченні гарантій ст. 33, 46, 48 Конституції України та притягти до адміністративної відповідальності згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.10.2018 року адміністративну справу № 215/4776/18 передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 4-6).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.10.2018 року (с. Барановський Р .А.) адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та притягнення до адміністративної відповідальності залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний термін для усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 10-11).
При цьому, позивачем було оскаржено ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.10.2018 року в апеляційному порядку.
Однак, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 року у справі № 215/4776/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.10.2018 року - без змін (а.с. 32-33).
18.02.2019 року у зв`язку із перебуванням судді Барановського Р.А. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, розпорядженням в.о. керівника апарату №243 д від 18.02.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого справу передано судді Сліпець Н.Є. (а.с.40).
20.02.2019 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є. прийнято матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до свого провадження, позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 42-43).
У зв`язку з не усуненням позивачем недоліків позовної заяви у визначений судом термін, ухвалою суду від 11.04.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної О.В. про визнання протиправною бездіяльності та притягнення до адміністративної відповідальності повернуто позивачу (а.с. 46).
Проте, позивачем було оскаржено ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року в апеляційному порядку (а.с. 50).
Так, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019 року у справі № 215/4776/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 року скасовано та справу № 215/4776/18 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 81-83).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 87-88).
23.08.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі № 215/4776/18 та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 20.09.2019 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 96-97).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05.09.2018 року він звернувся до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради із заявою, якою просив забезпечити конституційні гарантії та призначити усі види допомоги, оскільки він потребує надання соціальної допомоги за місцем реєстрації, постійного медичного догляду, працевлаштування, судового захисту, взяття на квартирний облік, направлення до стаціонарних медичних установ. Проте, відповідач за результатами розгляду заяви допустила бездіяльність, зазначивши про відсутність законних підстав, чим порушила його права та інтереси, за що повинна юридично відповідати. З огляду на викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
16.09.2019 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що діючи відповідно до повноважень, визначених Положенням про управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, 11.10.2018 року за вихідним №6476 позивачу було направлено письмову відповідь на його звернення із роз`ясненнями відповідно до питань, викладених у заяві. Також, позивачу було роз`яснено, що для здійснення математичного розрахунку житлової субсидії необхідно надати відповідну заяву та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, проте вказаних документів позивачем надано не було.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 05.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі Каретіної Оксани Володимирівни із заявою про надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Разом із заявою заявником надана декларація про доходи та майновий стан сім`ї для перевірки права на призначення державної соціальної допомоги.
Листом Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі від 08.10.2018 року №6382 за підписом начальника Каретіної О.В. повідомлено, що оскільки заявником протягом місячного терміну так і не надано довідку про склад сім`ї, відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, а також оскільки управлінням встановлено, що на час звернення останній не має зареєстрованого місця проживання, управління не має законних підстав розглянути заяву щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та запропоновано повторно звернутись з відповідною заявою після реєстрації місця проживання.
Проте, позивач вважає, що відповідач допустила бездіяльність, яка полягає в непідкоренні конституційним принципам і не забезпеченні гарантій ст. 33, 46, 48 Конституції України, у зв`язку з чим підлягає притягненню до адміністративної відповідальності згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності дій відповідача щодо розгляду заяви позивача.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.
Судом встановлено, що відповідачем було дотримано вищезазначених вимог щодо розгляду заяви позивача від 05.09.2019 року у строк, передбачений законодавством, та з урахуванням наданої компетенції та надано відповідь, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Наведене свідчить, що начальником Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіною О.В. було виконано обов`язок щодо надання відповіді на звернення позивача.
Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виразилась в непідкоренні конституційним принципам і не забезпеченні гарантій ст. 33, 46, 48 Конституції України є не обґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню.
Щодо вимоги позивача про притягнення начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни до адміністративної відповідальності згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються повноваження суду при вирішенні справи.
Так, відповідно до ч.1 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Відповідно до ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно - правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; 7) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 8) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 9) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; 11) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України або про продовження строку такого затримання; 12) затримання іноземця або особи без громадянства до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні; 13) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 14) звільнення іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 15) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
З аналізу викладеної норми вбачається відсутність такого способу захисту, як притягнення суб`єкта владних повноважень до адміністративної відповідальності.
При цьому, посилання позивача на п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України в даному випадку є не недоречними, оскільки останній відноситься до юрисдикції місцевих загальних судів як адміністративннх судів.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині також є безпідставними, а отже таким, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець