Справа № 580/1262/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1262/19
УХВАЛА

23 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Епель О.В., Парінова А.Б., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом Міністерства оборони України (далі Відповідач, Міноборони України), третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Третя особа, Черкаський ОВК), про:

- визнання протиправними дій та скасування рішення комісії Міноборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку зі встановленням інвалідності III групи з 27.02.2018 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням мною обов`язків військової служби під час безпосередньої участі в антитерористичній операції у складі Збройних Сил України;

-зобов`язання Міноборони України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як інваліду III групи з 27.02.2018 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби під час безпосередньої участі в антитерористичній операції у складі Збройних Сил України, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23.08.2019 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 06.09.2019 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Позивачем до суду 10.09.2019 року направлено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 28.05.2019 року Позивач був відсутній вдома за місцем проживання, оскільки був на роботі. Поштове відправлення отримала мати, яка має хворобливий стан і вчасно про це ОСОБА_1 не повідомила.

Розглянувши подану заяву, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Як було встановлено в ухвалі від 23.08.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, повний текст оскаржуваного рішення було отримано Позивачем 28.05.2019 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 76). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції з урахуванням вихідних та неробочих днів було 27.06.2019 року. Проте апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 14.08.2019 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваного рішення було направлено на адресу для листування, вказану ОСОБА_1 у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Доказів перебування у відрядженні та інших обставин, які унеможливлювали ознайомитися з копією повного тексту рішення суду від 17.05.2019 року ОСОБА_1 у заяві не надано. Крім того, у поданій Апелянтом заяві не заперечується, що поштове відправлення із копією оскаржуваного судового рішення було отримано матір`ю останнього 28.05.2019 року, що, в силу наведених вище положень КАС України, свідчить, що днем отримання копії рішення суду є саме 28.05.2019 року.

У контексті наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку такого оскарження з поважних причин.

Аналогічну позицію підтримує і Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №804/95/17.

Крім того, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 року було оприлюднене в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.05.2019 року, що, на думку суду, надавало змогу Позивачу ознайомитися з його змістом.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду від 17.05.2019 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

Крім того, у контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

А.Б. Парінов