Справа № 1.380.2019.002455
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002455
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

представника позивача Патько Н.Я.,

представника відповідача Гурняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 17.04.2019 року в частині збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 409 391 грн. 66 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 327 513,33 грн. та за штрафними санкціями 81 878 грн. 33 коп.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27 червня 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 15 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 12 вересня 2019 року для подання розрахунку.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення винесене на підставі акта документальної виїзної перевірки № 328/13.7/ від 04.03.2019 року, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 434 413,75 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями у розмірі 347 531 грн. та за штрафними санкціями - 86 882 грн. 75 коп. Позивач вважає протиправним податкове повідомлення - рішення № від 17.04.2019 року в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 409 391 грн. 66 коп., в тому числі за податковими зобов`язанням у розмірі 327 513 грн. 33 коп. та за штрафними санкціями - 81 878 грн. 33 коп., тобто в частині висновків щодо неправомірності формування позивачем, як фізичною особою-підприємцем, податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ у зв`язку з придбанням автомобіля AUDI Q7 з метою його використання у власній господарській діяльності, що обґрунтовуючи наступним.

29 січня 2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніко Захід Преміум» (продавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір № 290116 згідно з п. 1.1 якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця 1 (один) легковий автомобіль марки «Audi», 2015 року виготовлення, характеристики якого визначені в Додатку № 1 до цього Договору, далі за текстом «Автомобіль», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити Автомобіль відповідно до умов даного Договору. Оплата вартості автомобіля здійснювалась ФОП ОСОБА_1 на підставі платіжних доручень у період з 29.01.2016 р. по 04.02.2016 р. На виконання приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України продавцем товару, тобто ТзОВ «Ніко Захід Преміум», складено податкові накладні та зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних. Дані суми ПДВ включені позивачем до складу податкового кредиту за січень та лютий 2016 р., що підтверджується податковими деклараціями з ПДВ за 2 та 3 місяці 2016 р.

Оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та зареєстрованим у встановленому порядку платником ПДВ, то відповідно на нього повною мірою поширюються правові норми, які визначають порядок обчисленні і сплати ПДВ, формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування сум ПДВ, а тому при придбанні транспортного засобу з метою його використання у власній господарській діяльності позивач у відповідності до норм податкового законодавства отримав право на віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу про те, що оскільки реєстрація транспортного засобу легкового автомобіля AUDI Q7, здійснено за ОСОБА_1 , як за фізичною особою, у зв`язку з чим фізичною особою - підприємцем безпідставно сформовано податковий кредит. Вважає, що такий висновок податкового органу не ґрунтується на нормах чинного законодавства з огляду на те, щофакт реєстрації автомобіля на фізичну особу, а не на фізичну особу - підприємця не позбавляє останнього права на формування податкового кредиту за реально здійсненою господарською операцією з придбання такого транспортного засобу. На вказаному за аналогічних обставин справи наголошує Верховний Суд у своїй постанові № 819/710/17 від 13.03.2018 р. Вважає, що оскільки основним видом діяльності позивача є перевезення вантажним транспортом та торгівля, тому використання такого автомобіля в господарській діяльності позивача підтверджується наказами про порядок використання автомобіля та договорами про надання транспортних послуг. Крім того, звертає увагу на порушення строків прийняття спірного рішення, що передбачені п.102.1 ПК України. Просив у задоволенні позову відмовити.

11 вересня 2019 року представник позивача подав через канцелярію суду подав письмові пояснення наступного змісту. До суми ПДВ 329 113 грн. за придбання позивачем автомобіля AUDI Q7 відповідач включив суми ПДВ згідно податкових накладних: № 155 від 29.01.2016 року на суму ПДВ 158333,33 грн., № 16 від 02.02.2016 року на суму ПДВ 43 346,67 грн., № 22 від 03.02.2016 року на суму ПДВ 63333.33 грн., № 29 від 04.02.2016 року на суму ПДВ 62500,00 грн., № 96 від 08.02.2016 року. Оскільки накладна № 96 від 08.02.2016 року на суму ПДВ 1 599,72 грн. не стосується придбання автомобіля, то позивач оскаржує висновки податкового органу про донарахування йому ПДВ на вказану суму як і про донарахування ПДВ за інші, крім лютого (за винятком ПН № 96), місяці 2016 р., 2017 р., 2018 р. Позивачем оскаржується сума донарахованого відповідачем ПДВ за придбаний позивачем у лютому 2016 року автомобіль відповідно до податкових накладних № 155 від 29.01.2016 року, № 16 від 02.02.2016 року, № 22 від 03.02.2016 року, № 29 від 04.02.2016 року в розмірі 327 513,33 грн. (податкове зобов`язання) та 81 878,33 грн. штрафних санкцій, що розраховані на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, тобто в розмірі 25% суми податкового зобов`язання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заявах по суті справи, просить позов задоволити повністю.

Заперечення відповідача:

Відповідач стверджує, що оскаржуване рішення є правомірним, винесеним у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, виходячи з наступного. Проведеною перевіркою відображеного показника за 2016-2018 роки на підставі виданих податкових накладних, реєстрів виданих податкових накладних, податкових декларацій по податку на додану вартість, банківських документів, договорів, актів виконаних робіт (наданих послуг), рахунків, накладних, задекларованих фізичною особою-підприємцем показників у рядках1-9 декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою та ставкою 7%, крім ввезення товарів на митну територію України», встановлено заниження сум податкового зобов`язання на загальну суму 337 120 грн. Зокрема, за лютий 2016 р. на суму 329 113 грн. у зв`язку з проведенням реєстрації автомобіля AUDI Q7 05.02.2016 року на власника ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. ФОП ОСОБА_1 придбав у ТзОВ «Ніко Захід Преміум» легковий автомобіль марки «Audi», 2015 року, відповідно до податкових накладних. Дані суми ПДВ включені позивачем до складу податкового кредиту за січень та лютий 2016 р., що підтверджується податковими деклараціями з ПДВ за 2 та 3 місяці 2016 р. Суб`єктом права власності при придбанні автомобіля є фізична особа (громадянин), а не фізична особа-підприємець, яка здійснювала оплату за придбання автомобіля, то таким чином фактично здійснювалась передача автомобіля від фізичної особи - підприємця у приватну власність фізичної особи. Отже, формування податкового кредиту за операцією з придбання фізичною особою - підприємцем автомобіля здійснюється загальними правилами, оскільки нормами Податкового кодексу України особливостей для таких операцій не передбачено. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

На підставі наказу №290 від 22.01.2019 року, плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік, працівниками відповідача проведена документальна планова виїзна перевірка Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 0.01.2016 року по 31.12.2018 року, за результатами якого складено акт від 04.03.2019 року №328/13.7/ (далі - акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог:

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.177.2, п.177.4, пп.177.5.3. п.177.5, п.177.10 ст.177 ПК України в частині неналежного обліку доходів та витрат за 2017 рік та за 2018 рік, включення до декларації про майновий стан доходи за 2017 рік та за 2018 рік перекручених даних, в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності на загальну суму 41780,16 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 5328,36 грн., за 2018 рік на суму 36451,80 грн.;

- п.177.5.3 п.177.5 ст.177 ПК України в частині несвоєчасної сплати податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік;

- п.4 ч.1 ст.4, абз.1 п.2ч.1 ст.7, абз.1 ч.5 ст.8, абз.3,5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 92169,66 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 6512,44 грн., за 2018 рік на суму 85657,22 грн.;

- пп.1.2, 1.3,1.6 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу ХХ ,пп.163.1.1.п.163.1 ст163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2 ст.177 ПК України в результаті чого донараховано військовий збір на загальну суму 3481,68 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 444,03 грн., за 2018 рік на суму 3037,65 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, пп. б п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, 200.2 ст.200, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України, в частині заниження розміру податкового зобов`язання з ПДВ на суму 337120 та завищення розміру податкового кредиту з ПДВ на суму 10411 грн., в результаті чого донараховано ПДВ на загальну суму 347531 грн., в тому числі за лютий 2016 року на суму 329113 грн., за квітень 2016 року на суму 66 грн., за грудень 2016 року на суму ПДВ 1218 грн., за квітень 2017 року на суму 64 грн., за серпень 2017 року на суму 853 грн., за жовтень 2017 року на суму 721 грн., за листопад 2017 року на суму 1884 грн., за грудень 2017 року на суму 3042 грн., за лютий 2018 року на суму 1192 грн., за березень 2018 року 386 грн., за квітень 2018 року на суму 15903 грн., за травень 2018 року на суму 2436 грн., за липень 2018 року на суму 524 грн., за серпень 2018 року на суму 434 грн., за грудень 2018 року на суму 4005 грн;

- п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК України, в результаті встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом граничного строку на загальну суму 7294 грн., в т.ч. за грудень 2016 року на 1218 грн., за грудень 2017 року на 2654 грн., за грудень 2018 року на 3422 грн.;

- пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України в частині подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податків за 2016-2018 роки;

- п.63.3 ст.63 ПК України в частині неподання повідомлення за формою №20-ОПП за 2016 - 2018 роки.

На підставі акта перевірки за порушення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, пп. б п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України Головним управлінням ДФС у Львівській області 17.04.2019 року винесено податкове повідомлення - рішення №, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 434413,75 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 347531 грн., за штрафними санкціями в сумі 86882, 75 грн.

Не погодившись з винесенням такого податкового повідомлення - рішення в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 409 391 грн. 66 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 327 513,33 грн. та за штрафними санкціями 81 878 грн. 33 коп., позивач звернувся до суду.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів та змісту акта перевірки, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем 1996 році, платником ПДВ від 04.04.2011 року, видами діяльності якого є: виробництво взуття, вантажний автомобільний транспорт, транспортне оброблення вантажів, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, надання в оренду вантажних автомобілів, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів та інші. Позивач перебуває на загальній системі оподаткування.

Як вказано на сторінці 4 акта перевірки, встановлено, що позивач використовує у підприємницькій діяльності вантажні автомобілі згідно додатку 1 до акта та легковий автомобіль AUDI, дата набуття у власність 05.02.2016 року.

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.189.1 ст.189, пп. б п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України обґрунтовуються наступним.

В розділі 2.6 акта перевірки зазначено, що за лютий 2016 року на суму 329113 грн. у зв`язку з проведенням реєстрації автомобіля AUDI Q7 05.02.2016 року на власника ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_4 придбав у ТзОВ «Ніко Захід Преміум» автомобіль AUDI Q7 відповідно до податкових накладних №155 від 29.01.2016 року на суму ПДВ 158333,33 грн., №16 від 02.02.2016 року на суму ПДВ 43346,67 грн., №22 від 03.02.2016 року на суму ПДВ 63333,33 грн., №29 від 04.02.2016 року на суму ПДВ 62500 грн., №96 від 08.02.2016 року на суму ПДВ 1599,72 грн.

Перевіркою виявлено, що позивачем було занижено суму податкового зобов`язання з ПДВ за лютий 2016 року внаслідок включення до складу податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних від № 155 від 29.01.2016 року на суму ПДВ 158333,33 грн., № 16 від 02.02.2016 року на суму ПДВ 43346,67 грн., № 22 від 03.02.2016 року на суму ПДВ 63333, 33 грн., № 29 від 04.02.2016 року на суму ПДВ 62500,00 грн., складеної ТзОВ ««Ніко Захід Преміум» за результатами фінансово-господарської операції з придбання у власність автомобіля AUDI Q7.

Контролюючий орган стверджує про порушення позивачем вимог податкового законодавства при формуванні податкового кредиту, контролюючий орган виходив з того, що суб`єктом права власності при придбанні автомобіля є фізична особа (громадянин), а не фізична особа-підприємець, яка здійснювала оплату за придбання автомобіля, то фактично здійснювалась передача автомобіля від фізичної особи - підприємця у приватну власність фізичної особи. Формування податкового кредиту за операцією з придбання підприємством легкового автомобіля здійснюється за загальними правилами, оскільки нормами Податкового кодексу України особливостей для таких операцій не передбачено. При цьому, якщо такий автомобіль призначається для використання або починає використовуватися в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності платника ПДВ, то такий платник згідно з п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Податковим кодексом України для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами.

При цьому, слід зазначити, що вказані висновки не знайшли свого відображення в розділі 2.6.2 акта перевірки (податковий кредит).

29 січня 2016 року між Фізичною особою-підприємцем Петрівим Андрієм Ярославовичем та ТзОВ «Ніко Захід Преміум» укладений договір № 290116, предметом якого став автомобіль марки «Audi», 2015 року випуску, загальною вартістю 1 965 080 грн. в т.ч. ПДВ 327 513 грн. 33 коп.

04 лютого 2016 року сторони підписали акт прийому-передачі предмету договору №15, відповідно до якого ТзОВ «Ніко Захід Преміум» передав, а ФОП ОСОБА_1 . прийняв в якості предмету договору купівлі-продажу автомобіль «Audi», 2015 року випуску, транзитний номер Т4 НР 4419.

На виконання приписів п. 201.10 ст. 201 ПК України продавцем товару, тобто ТзОВ «Ніко Захід Преміум», у зв`язку з продажем автомобіля Audi Q7 складено наступні податкові накладні та зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, зокрема: - № 155 від 29.01.2016 року на суму ПДВ 158 333,33 грн., № 16 від 02.02.2016 року на суму ПДВ 43 346,67 грн., № 22 від 03.02.2016 року на суму ПДВ 63 333, 33 грн., № 29 від 04.02.2016 року на суму ПДВ 62 500,00 грн.

Суму ПДВ у розмірі 409 391 грн. 66 коп. позивач відніс до складу податкового кредиту за січень та лютий 2016 року, що підтверджується податковою декларацією з ПДВ за лютий та березень 2016 року.

Передача цього транспортного засобу позивачу підтверджується актом приймання-передачі транспортних засобів від 04.02.2016 року № 15.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт сплати позивачем сум ПДВ при купівлі транспортного засобу, що не заперечується відповідачем, тому відображення цих сум у складі податкового кредиту за лютий 2016 року є правомірним.

До позову долучено копії наказів про порядок використання такого автомобіля та копії договорів про надання транспортних послуг, поставки, перевезення вантажів та інші у підтвердження використання такого в господарській діяльності позивача.

Визначаючи позивачеві грошове зобов`язання з ПДВ, контролюючий орган кваліфікував встановлені перевіркою обставини як порушення вимог пп. «б» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 199.1 статті 199.1 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суть податкового кредиту полягає у тому, що суб`єкти господарювання, які придбали або виготовили товари; придбали (збудували) основні фонди (основні засоби та інші необоротні активи) мають право зменшити власні податкові зобов`язання з ПДВ відповідного звітного (податкового) періоду, на суму ПДВ, сплачену (нараховану) у зв`язку з придбанням товарів; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, незалежно від того, чи почали ці товари/основні фонди використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підставою для нарахування податкового кредиту є податкова накладна, а датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), придбання (спорудження) основних фондів.

Залежно від напрямку використання товарів/основних фондів, при придбанні яких платником податків був сформований податковий кредит, податкові зобов`язання та податковий кредит такого платника податків підлягає коригуванню у наступних податкових (звітних) періодах.

З урахуванням правил, встановлених пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу, платник податків, який почав використовувати придбані товари/необоротні активи (основні фонди), або придбав такі товари/необоротні для використання в неоподатковуваних операціях, зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу: для необоротних активів виходячи з балансової (залишкової) вартості; для товарів/послуг виходячи з вартості їх придбання.

Для цілей визначення податкових зобов`язань з ПДВ під неоподатковуваними операціями слід розуміти операції, перелік яких наведений у підпунктах «а»-«г» пункту 198.5 статті 198, а саме:

- операції, що не є об`єктом оподаткування ПДВ, перелік яких визначений у статті 196 Податкового кодексу України;

- операції, які відповідно до Податкового кодексу України та/або чинних міжнародних угод звільнені від оподаткування ПВД;

- операції, що здійснюються платником ПДВ у межах балансу;

- операції, що не є господарською діяльністю платника податку.

Реальність господарської операції між позивачем та його контрагентом, факт придбання автомобіля з метою використання в господарській діяльності позивача (для службових поїздок) та сплата ПДВ в ціні товару підтверджується належно оформленими первинними документами, що наявні в матеріалах справи, та не заперечувалось контролюючим органом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вказаний автомобіль зареєстрований за фізичною особою, а не фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , в зв`язку з чим контролюючий орган дійшов до висновку про безпідставність формування податкового кредиту.

Проте, такий висновок контролюючого органу не ґрунтується на нормах чинного законодавства, з огляду на те, що особливих умов для формування податкового кредиту та визначення дати виникнення права на податковий кредит для фізичних осіб - суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками ПДВ, Податковим кодексом України не передбачено, а тому здійснена реєстрація транспортних засобів на фізичну особу, а не на суб`єкта підприємницької діяльності жодним чином не впливає на право позивача на податковий кредит, оскільки реєстрація права власності на фізичну особу не може розглядатися як підстава для неможливість укладення договорів фізичною особою - підприємцем у межах її підприємницької діяльності, яка відповідно до ч. 2 ст. 128 Господарського кодексу України відповідає всім майном, що належить їй на праві приватної власності, за своїми обов`язками в сфері підприємництва, та ідентифікаційний - номер якої як платника податків та інших обов`язкових платежів належить фізичній особі - громадянину. Тобто, незважаючи на те, що п. 6 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів від 07.09.1998 № 1388, передбачає реєстрацію, зокрема, прав власності на автотранспортні засоби тільки на юридичних і фізичних осіб, останні в угодах щодо таких об`єктів можуть виступати як фізичні особи-підприємці.

Таким чином, враховуючи вказане суд відхиляє доводи контролюючого органу, що факт реєстрації автомобіля на фізичну особу, а не на фізичну особу -підприємця позбавляє останнього права на формування податкового кредиту за реально здійсненою господарською операцією з придбання такого транспортного засобу.

Щодо дотримання строків визначення грошового зобов`язання згідно спірного рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Сума грошового зобов`язання та штрафні санкції визначені позивачу на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення 17 квітня 2019 року, тоді як останнім днем граничного строку подання податкової декларації за придбання автомобіля є 20 березня 2016 року (враховуючи здійснення позивачем оплати у січні-лютому 2016 року).

Випадки, при яких контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, встановлені пунктом 54.3 статті 54 Кодексу, серед яких: неподання в установленні строки декларації; виявлення заниження або завищення суми податкових зобов`язань; визнання особи винною в ухиленні від сплати податків та інше.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що грошове зобов`язання було визначено контролюючим органом не 17.04.2019 року при винесенні спірного рішення, а актом перевірки 04.03.2019 року, суд такі до уваги не бере з огляду на положення пп.14.1.39, 14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК України.

Отже, відповідачем при прийнятті спірного податкового повідомлення - рішення в частині що оскаржується не дотримано вимог п.102.1 ПК України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 17 квітня 2019 року № в частині, що є предметом оскарження. Відтак, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 17.04.2019 року в частині збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 409 391 грн. 66 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 327 513,33 грн. та за штрафними санкціями 81 878 грн. 33 коп., -є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 4 113 грн. 91 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 2404 від 15.05.2019.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області, про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 17.04.2019 року в частині збільшення фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 409 391 грн. 66 коп., в тому числі за податковими зобов`язаннями 327 513,33 грн. та за штрафними санкціями 81 878 грн. 33 коп.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 4 113 грн. 91 коп., (чотири тисячі сто тринадцять гривень 91 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.09.2019 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна