Справа № 640/14875/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 вересня 2019 року № 640/14875/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ «Євробанк» Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ «Євробанк» (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, 35, код ЄДР: 21708016) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, код ЄДР: 34967593), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, починаючи з 31.07.2019 щодо не закінчення виконавчого провадження № 59685812 у відповідності до положень п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

2) зобов`язати відповідача винести рішення щодо закінчення виконавчого провадження 59685812 у межах підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.07.2019 відповідачем відкрито виконавче провадження № 59685812 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн.

Натомість, такі дії відповідача позивач вважає протиправними з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає, що 17.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1041 «Про запровадження тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17.06.2016 по 16.07.2016 (включно) та призначеного уповноваженого особою Фонду з делегуванням усіх повноважень тимчасового адміністратора.

16.08.2016 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1523 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» у банк запроваджено процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та призначено уповноважену особу Фонду з делегованими усіма повноваженнями ліквідатора.

16.08.2016 наказом ФГВФО № 330 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку» у ПАТ КБ «Євробанк» було запроваджено процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду з делегованими усіма повноваженнями ліквідатора - Кононця Вадима Валерійовича.

16.08.2016 правлінням Національного банку України прийнято рішення № 215 «Про відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ «Євробанк», яким у ПАТ КБ «Євробанк» відкликано банківську ліцензію.

Посилаючись на п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» представник позивача зазначив, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Крім того, у позовній заяві позивач звертає увагу суду на п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку боржника.

Додає, що виконавче провадження № 59685812 було відкрито після відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ «Євробанк», а відтак у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» постанова про відкриття виконавчого провадження є незаконною та підлягає скасуванню, так як була винесена після відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ «Євробанк».

Відтак позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позиція відповідача.

Відповідач, відзиву на позовну заяву не надав.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.08.2019 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою суду від 03.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у судовому засіданні. Вказану справу вирішено розглядати за правилами ст. 287 КАС України.

Враховуючи вимоги ст. 287 КАС України щодо особливостей розгляду даної категорії термінових справ та особливості повідомлення учасників справи, визначені ст. 268 КАС України, відповідача повідомлено про розгляд справи засобами електронної пошти (а.с. 27) та надалі, в порядку ч. 3 ст. 129 КАС України, складено довідку про відсутність підтвердження отримання електронної пошти (т.1, а.с. 28) у зв`язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 268 КАС України відповідач вважається належним чином повідомленими про розгляд справи. Крім того, відповідач повідомлений про розгляд справи засобами звичайного поштового зв`язку. Поштове відправлення отримано 10.09.2019.

У судове засіданні представник відповідача не з`явився. У той же час, в силу ч. 3 ст. 268 КАС України неявка цього учасника справи не перешкоджає розгляду справи та справу розглянуто за наявними матеріалами, враховуючи скорочені розгляду справ даної категорії.

За наслідками судового засідання 26.09.2019 ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження та в цей день прийнято рішення у справі.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши подані документи і матеріали, враховуючи пояснення позивача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

31.07.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Шереметом Олександром Вікторовичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 59685812.

Підставою для прийняття постанови від 31.07.2019 про відкриття виконавчого провадження № 59685812, слугувала постанова Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 31.07.2019 № 55441910 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн.

Як зазначено у вказаній постанові, боржником за виконавчим провадженням № 59685812 є Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «КБ «Євробанк» Кононець Вадим Валерійович, натомість стягувачем є: Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Позивач, з тих підстав, що спірна постанова прийнята після відкликання банківської ліцензії у банку, не погоджуючись з діями відповідача щодо відкриття виконавчого провадження та не закінчення виконавчого провадження № 59685812, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У свою чергу, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

При цьому, ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч. 2 ст. 27 Закону).

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Між тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначені вимоги до виконавчого документу, в якому зазначає, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

Судом встановлено, що постанова від 31.07.2019 № 55441910 про стягнення з виконавчого збору у розмірі 12 800,00 грн. прийнята Шевченківським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження № 55441910, в якому боржником значиться Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ КБ «Євробанк» Кононець Вадим Валерійович, натомість стягувачем у виконавчому провадженні є фізична особа - ОСОБА_1 .

Боржником у виконавчому провадження № 59685812, з виконання постанови від 31.07.2019 № 55441910 про стягнення виконавчого збору, також є: Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ КБ «Євробанк» Кононець Вадим Валерійович, тобто посадова особа ФГВФО (фізична особа), яка покликана здійснювати процедуру управління з ліквідації юридичної особи - АТ КБ «Євробанк».

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Проаналізувавши положення вказаних норм Закону України «Про виконавче провадження», слід зазначити що у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду щодо саме боржника, яким є банк, не може здійснюватися, а відкрите виконавче провадження підлягає закінченню з підстав п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Між тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» під банком розуміється юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Натомість відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Виходячи з положень профільного законодавства, «уповноважена особа» в певних випадках діє по суті від імені держави (Фонду), в інших випадках, що стосується діяльності банку під час ліквідації, як посадова особа банку, його представник.

Тобто, аналізуючи зазначені положення Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», слід діти висновку, що «банк» та «уповноважена особа Фонду» є різними суб`єктами правовідносин в системі гарантування вкладів фізичних осіб, з огляду на що ототожнення вказаних понять не допускається, а вказані особи не можуть ототожнюватись в межах виконавчого провадження як уособлення однієї особи, як одна особа.

При цьому суд звертає увагу на те, що банк є юридичною особою, а уповноважена особа Фонду є фізичною особою, яка покликана здійснювати дії з виведення юридичної особи - банку з ринку.

Відтак, зважаючи на те, що як в межах виконавчого провадження № 55441910 так і в межах виконавчого провадження № 59685812 божником є саме Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ КБ «Євробанк», тобто фізична особа, а не власне банк (юридична особа), суд приходить до висновку, що норми п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не розповсюджуються на особу, яка здійснює функції з управління ліквідації банку, натомість вказані норми п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону, підлягають застосуванню виключно у тому випадку, коли боржником за виконавчими провадженнями є саме банк, тобто юридична особа, у якого рішенням Національного банку України відкликано банківську ліцензію.

Таким чином, підсумовуючи викладене у сукупності, в контексті викладених норм права, суд не знаходить протиправних дій Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження № 59685812 та щодо не закінчення такого виконавчого провадження, з огляду на що за таких обставин відповідач при відкритті виконавчого провадження № 59685812 діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи позивача, що викладені у позовній заяві, як підстави для задоволення позовних вимог, спростовуються висновками суду, викладеними у даному рішенні.

Інших доводів позивача щодо протиправності дій відповідача з відкриття виконавчого провадження № 59685812 позовна заява не містить.

Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог та підстав позову, суд приходить до висновку, що в порядку виконання обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 77 КАС України, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги та, враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України, судом не встановлено порушень прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин з боку відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, § 2 («Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ») Глави 11 («Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ»), ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ «Євробанк» - відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суддя О.А. Кармазін