Справа № 160/3641/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року Справа № 160/3641/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та стягнення заборгованості, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 22.04.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати їй підйомної грошової допомоги при укладенні контракту та стягнути з відповідача кошти на підйомну допомогу у розмірі 7003,80 грн.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що у порушення вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженої наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року № 370 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин, далі Інструкція № 370) відповідач не нарахував та не виплатив йому підйомну допомогу, що і стало підставою для звернення до суду. З підстав викладеного просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 року позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Тією ж ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на не надання позивачем доказів на підтвердження фактичного переїзду та постійного проживання до пункту дислокації військової частини станом на момент прийняття останнім посади у військовій частині НОМЕР_1 .
На вказаний відзив позивач надав відповідь, в якій зазначив про відсутність у нього обов`язку реєструватись при військовій частині за місцем її дислокації. Також зазначив, що станом на момент звернення до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання підйомної допомоги останнім не пропонувалось можливість підтвердити відповідними документами своє право на отримання підйомної допомоги. При цьому, додав до відповіді на відзив в якості додатків докази на підтвердження фактичного переїзду та постійного проживання до пункту дислокації військової частини станом на момент прийняття останнім посади у військовій частині НОМЕР_1 .
На вказану відповідь відповідачем надіслані на адресу суду заперечення, в якій останній зазначив про відсутність вказаних документів станом на момент прийняття позивачем посади у Військовій частині НОМЕР_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 року подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Тією ж ухвалою суду Військову частину НОМЕР_1 залучено співвідповідачем у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року виключено з числа відповідачів Командира військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року закрито підготовче провадження і розпочато розгляд справи по суті.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із таких міркувань.
Судом встановлено та не є спірним, що 29.08.2017 року на підставі контракту позивача прийнято на військову службу до військової частини НОМЕР_2 .
Після завершення навчання у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , наказом командира військової частини (по стройовій частині) №325 солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 з подальшим вибуттям до нового місця служби, а саме: до військової частини НОМЕР_1 .
У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2018 року № 3-25, позивача з 06.02.2018 року виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_1 з подальшим вибуттям до нового місця служби, а саме: до військової частини НОМЕР_3 .
Листом від 01.03.2019 року № 134 на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено документи на виплату підйомної допомоги позивачу.
Листом від 04.03.2019 року № 261 позивача з посиланням на пункт 4 Інструкції № 370 повідомлено про відсутність підстав для виплати підйомної допомоги з оглядну на те, що він зареєстрований у селі Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області, що знаходиться на відстані менше 100 км до міста Дніпро.
На час звернення до суду позивачу не виплачена підйомна допомога, що підтверджується грошовим атестатом військової частини НОМЕР_1 (серія ЗУ № 302036).
При вирішенні спору суд виходить із того, що відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до положень ч. 1 ст.1-2 вказаного Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 даного Закону, дія Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Згідно з п.1 ч.3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини, їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцю в зв`язку з переїздом до місця служби в іншій місцевості визначено наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 року № 370 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2001 р. за № 940/6131).
Відповідно до п.1 «Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги», затвердженої наказом Міністра оборони України 22.10.2001 року №370 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам офіцерського складу (далі-офіцери), прапорщикам (мічманам) т-ч військовослужбовцям рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі-військовослужбовці, які проходять службу за контрактом), що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.
У силу приписів пункту 3 цієї ж Інструкції, підйомна допомога в порядку і розмірах, передбачених пунктами 1 і 2 Інструкції виплачується, у тому числі військовослужбовцям, призначеним після закінчення військових навчальних закладів, термін навчання в яких становить півроку і менше, на посади у військові частини, розташовані в пункті дислокації військового навчального закладу або інших населених пунктах (за винятком населених пунктів, де військовослужбовці проходили військову службу до направлення на навчання).
Пунктом 4 даної Інструкції встановлено, що підйомна допомога офіцерам, прапорщикам (мічманам) і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, виплачується за новим місцем служби на підставі наказу про призначення і наказу командира військової частини про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою.
Пунктом ж 18 Інструкції № 370 передбачено, що підйомна допомога, в тому числі на членів сім`ї, не виплачується, зокрема: якщо місце проживання військовослужбовців у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) не змінилося. В цьому випадку підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне проживання до пункту дислокації військової частини.
Враховуючи наведене суд зазначає, що підйомна допомога є одним із видів соціального забезпечення військовослужбовців, виплата якої є обов`язковою після фактичного їх прибуття з навчальних центрів у пункт нової постійної дислокації військової частини і ця допомога не виплачується лише в випадку, якщо місце проживання військовослужбовця у зв`язку з призначенням на посаду, не змінилося.
Як вже встановлено судом, після завершення навчання у військовій частині польова пошта НОМЕР_4 , наказом командира військової частини (по стройовій частині) №325 солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_2 з подальшим вибуттям до нового місця служби, а саме: до військової частини НОМЕР_1 .
Отже, зважаючи на те, що позивач був зарахований до військової частини НОМЕР_1 , місце дислокації якої розташовано поза пунктом постійного проживання позивача до прийняття на військову службу, суд вважає, позивач мав цілком обґрунтоване право на отримання підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення. Відтак бездіяльність відповідача з цього приводу є протиправною.
При цьому, наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджено фактичний переїзд та постійне проживання до пункту дислокації військової частини станом на момент прийняття позивачем посади у Військовій частині НОМЕР_1 .
Доводи відповідача про не надання позивачем доказів на підтвердження фактичного переїзду та постійного проживання до пункту дислокації військової частини станом на момент прийняття останнім посади у військовій частині НОМЕР_1 судом до уваги не приймається, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наміри відповідача при умові, що йому не відомо місце постійного проживання позивача, надати можливість останньому підтвердити відповідними документами своє право на отримання підйомної допомоги.
Посилання відповідача, що місце реєстрації позивача у с. Єлизаветівка Петриківського району Дніпропетровської області під час служби у військовій частині НОМЕР_1 не змінювалось суд знаходить безпідставними з огляду на відсутність таких умов у Інструкції № 370.
При цьому, посилання відповідача на пункт 4 Інструкції № 370 як на підставу для відмови у виплаті підйомної допомоги суд вважає також безпідставним, оскільки вказана норма регулює виплату грошового забезпечення за місяць наперед, а не виплату підйомної допомоги.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у частині стягнення на його користь підйомної допомоги у розмірі місячного грошового забезпечення, який станом на момент виникнення спірних правовідносин складав 7003,80 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення такої заборгованості шляхом її перерахування на картковий рахунок позивача, то вони задоволенню не підлягають, оскільки вказані обставини вирішуються у процесі виконання судового рішення.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності командира військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати позивачу підйомної грошової допомоги при укладенні контракту, то вони також задоволенню не підлягають, з огляду на те, що оскаржену бездіяльність допустила саме військова частина НОМЕР_1 , з якою позивач уклав контракт, а не її командир.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають, з огляду на те, що позивач був звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з приводу не виплати ОСОБА_1 підйомної допомоги при укладенні контракту.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену підйомну допомогу у розмірі 7003,80 грн. (сім тисяч три гривні 80 копійок).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24 вересня 2019 року.

Суддя Л.Є. Букіна