Справа № 320/22/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/22/19 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г., секретар судового засідання Гордієнко Л.М., за участі представника відповідача Борисова І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В :

03.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДФС у Київській області від 05.11.2018 №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач вважає хибним висновок податкового органу про порушення ним законодавства, що регулює обіг алкогольних напоїв та порядок їх реалізації. Стверджує, що магазин, у якому було проведено перевірку належить його дружині, тоді як у позивача з 24.04.2016 призупинена ліцензія на право здійснення роздрібної торгівля алкогольними напоями, що свідчить про те, що позивач не здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, а тому в нього відсутній обов`язок щодо внесення будь-яких відомостей до Єдиного державного реєстру місць зберігань.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення, оскільки матеріали перевірки не містять доказів придбання пляшок пива "Зіберт Світле", об`ємом 1,25 л., міцністю 4,4%, виробництва ПрАТ "Оболонь" саме позивачем з метою їх реалізації в магазині.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що фахівці інспекції діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення.

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, позивача до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01.08.2012 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії ААВ №022780 від (а.с. 13).

З 01.08.2012 ОСОБА_1 взято на облік Миронівською міжрайонною ДПІ (Богуславське відділення) як платника податків, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків від 06.08.2012 №14030 (а.с. 15).

22.04.2015 ГУ ДФС у Київській області позивачеві видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії АІ №619126 реєстраційний номер №629, терміном дії з 25.04.2015 по 24.04.2016 (а.с. 14).

28.09.2018 року відповідачем прийнято наказ за №2041, яким вирішено організувати проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, перелік яких визначений у додатку №1 (а.с. 37-38).

Із зазначеного додатка вбачається, що контролюючим органом заплановано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з 10.10.2018 тривалістю 10 діб з підстав, визначених у підпункті 80.2.5 пункті 80.2 статті 80 Податкового кодексу України. (а.с.38)

10.10.2018 року ГУ ДФС у Київській області заступнику начальника відділу Савченко О.Ф. та ГДРІ Костюку В.В. були видані направлення за №995 та №996 на фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (а.с. 39-42).

Згідно акту від 10.10.2018 року позивач відмовився від підпису у направленнях на перевірку №995 та №996. (а.с. 43), проте в цей же день о 15:30 год. посадовими особами відповідача розпочато фактичну перевірку магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України у сфері виробництва і обігу підакцизної продукції від 11.10.2018 №480/10-36-40/ НОМЕР_1 , яким зроблено висновок про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Зокрема, встановлено факт зберігання позивачем семи пляшок пива світлого "Зіберт Світле", об`ємом 1,25 л., міцністю 4,4%, виробництва ПрАТ "Оболонь" у місці, не внесеного до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Позивач відмовився від підписання та отримання акта перевірки, про що було складено відповідні акти. (а.с. 50,51).

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 05.11.2018 №, яким на позивача на підставі абзацу 12 частини 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. (а.с. 52).

Вищенаведені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон).

Статтею 16 Закону визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до статті 1 Закону місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів - без обмеження площі, для алкогольних напоїв - торговельною площею не менше 20 кв. м, обладнане електронними контрольно-касовими апаратами (незалежно від їх кількості) або де є товарно-касові книги (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Відповідно до положень статті 15 Закону зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру (чинному на момент виникнення спірних правовідносин). Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 (далі - Порядок № 251).

Відповідно із пунктом 1.1 цього Порядку, Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 251 до Єдиного реєстру вносяться: місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів; місця зберігання спирту суб`єктів підприємницької діяльності - виробників спирту та алкогольних напоїв; місця зберігання спирту суб`єктів підприємницької діяльності, які отримують спирт для забезпечення виробничих та інших потреб, якщо його кількість перевищує 100 декалітрів на квартал.

При цьому, у вказаному нормативному акті не передбачено внесення до Єдиного реєстру відомостей щодо інших, ніж приміщення, об`єктів, які можуть вважатися місцем зберігання алкогольних виробів.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі (частина 37 статті 15 Закону).

Частиною 2 статті 17 вказаного Закону встановлена відповідальність за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.

Отже, із зазначеного вбачається, що до відповідальності за зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях, не внесених до Єдиного реєстру, підлягає притягненню лише суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на здійснення діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями/тютюновими виробами, і відповідні товари використовуються або плануються ним до використання в господарській діяльності підприємця.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 22.08.2018 у справі №814/152/17.

З матеріалів справи вбачається, що ліцензія позивача на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 22.04.2015 реєстраційний №629 діяла у період з 25.04.2015 по 24.04.2016.

Отже, судом першої інстанції було вірно визначено, що на момент проведення перевірки позивач не здійснював діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями, при цьому, перевіркою не зафіксовано факту продажу позивачем алкогольних напоїв, які виявлені податковим органом в магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, судом першої інстанції встановлено та не спростовано судом апеляційної інстанції, що спірна перевірка проводилась у магазині розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить ОСОБА_3 (дружині позивача).

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 з 30.12.2009 зареєстрована як фізична особа - підприємець та з 31.12.2009 за №7253 взята на облік як платник податків, а з 01.01.2012 є платником єдиного податку другої групи (20%) (а.с. 16, 17, 18). У магазині розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_3 здійснює роздрібну торгівлю продовольчого асортименту.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, висновок контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не підтверджений належними та допустимими доказами, оскільки матеріали перевірки не містять доказів придбання пляшок пива "Зіберт Світле", об`ємом 1,25 л., міцністю 4,4%, виробництва ПрАТ "Оболонь" саме позивачем з метою їх реалізації в магазині.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем безпідставно нараховано позивачу податковим повідомленням-рішенням форми від 05.11.2018 № штраф у сумі 17000,00 грн., оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення, суду не надано належних та допустимих доказів, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Всі інші доводи апелянта також не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Повний текст виготовлено 23.09.2019.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

А.Г. Степанюк