Справа № 2а-0870/9920/11
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 вересня 2019 року (об 11 год. 25 хв.)Справа № 2а-0870/9920/11 СН/280/35/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В, представника позивача адвоката Котелевського К.В., представника відповідача Єгорова О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (69600, м.Запоріжжя, вул.Теплична, буд.18; ).

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, буд.11 Г; ).

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року Державне підприємство «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (після реорганізації Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат») (далі позивач, ТОВ «ЗТМК») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі ДПС (після реорганізації Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС) (далі відповідач), в якому просило скасувати податкове повідомлення - рішення № від 15 липня 2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2011 року на 131 010 грн.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №158/08-08/00194731 від 30.06.201, складеного за результатами позапланової виїзної перевірки позивача з питання достовірності нарахування від`ємного значення та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2011 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось у січні 2009 року, березні, квітні, червні, серпні - грудні 2010 року, січні - лютому 2011 року, відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 15.07.2011, яким зменшено суму бюджетного відшкодування за березень 2011 року на суму 131 010 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 гривні. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки всупереч твердженням відповідача господарські операції з контрагентами позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІАР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «КМП» (далі відповідно - ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП) мали реальний характер, а отже бюджетне відшкодування податку на додану вартість за березень 2011 року задекларовано правомірно. Зазначає про наявність всіх документів первинного бухгалтерського обліку по цим операціям, вказує, що на момент вчинення господарських операцій контрагенти були належним чином зареєстрованими платниками ПДВ, правочини з вказаними контрагентами не визнані недійсними в встановленому законом порядку. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2019 касаційну скаргу ТОВ «ЗТМК» задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

12.06.2019 матеріали справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Семененко М.О.

Ухвалою суду від 14.06.2019 справу прийнято до провадження, призначено підготовче засідання на 11.07.2019.

Ухвалою суду від 11.07.2019 підготовче засідання відкладено на 31.07.2019.

30.07.2019 представником позивача подано додаткові пояснення до адміністративного позову, у яких він наводить аргументи щодо хибності висновків контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з контрагентами ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП.

Ухвалою суду від 31.07.2019 підготовче зсідання відкладено на 12.08.2019.

Ухвалою суду від 31.07.2019 замінено відповідача по справі - Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС на правонаступника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Ухвалою суду від 12.08.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 11.09.2019.

У судовому засідання 11.09.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач під час нового розгляду справи відзив на позовну заяву не подавав, у судовому засіданні 11.09.2019 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з посиланням на правомірність висновків акту перевірки позивача.

У судовому засіданні 11.09.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово представників сторін, надані ними пояснення, безпосередньо дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив такі обставини.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЗТМК» з питань достовірності нарахування від`ємного значення податку на додану вартість за березень 2011 року та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2011 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у січні 2009 року, березні, квітні, червні, серпні - грудні 2010 року, січні, лютому 2011 року, за результатами якої складено акт перевірки № 158/08-08/00194731 від 30 червня 2011 року .

Згідно з висновками акта перевірки встановлено порушення позивачем:

- пункту 200.4а статті 200 Податкового кодексу України (далі ПК України), Порядку заповнення і подання податкової звітності за податку на додану вартість, в результаті чого завищено заявлену за березень 2011 року суму бюджетного відшкодування на 131010 гривень;

- пункту 198.3 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.3 статті 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності за податку на додану вартість, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та сумою податкового кредиту за березень 2011 року на суму 1264428 гривень;

- пункту 200.4б статті 200 ПК України, в результаті чого завищено залишок від`ємного значення з податку на додану вартість (рядок 24 Декларації) на загальну суму 18679617 гривень, у тому числі:

на 214533 гривень (від`ємне значення січня 2009 року);

на 103513 гривень (від`ємне значення лютого 2009 року);

на 1126867 гривень (від`ємне значення квітня 2009 року);

на 1179772 гривень (від`ємне значення травня 2009 року);

на 1886024 гривень (від`ємне значення червня 2009 року);

на 2185966 гривень (від`ємне значення липня 2009 року);

на 1550357 гривень (від`ємне значення серпня 2009 року);

на 88407 гривень (від`ємне значення вересня 2009 року);

на 569347 гривень (від`ємне значення жовтня 2009 року);

на 1538181 гривень (від`ємне значення листопада 2009 року);

на 1810479 гривень (від`ємне значення грудня 2009 року);

на 1550197 гривень (від`ємне значення січня 2010 року);

на 1301943 гривень (від`ємне значення лютого 2010 року);

на 1091499 гривень (від`ємне значення березня 2010 року);

на 749684 гривень (від`ємне значення квітня 2010 року);

на 1593430 гривень (від`ємне значення травня 2010 року);

на 134680 гривень (від`ємне значення червня 2010 року);

на 4738 гривень (від`ємне значення січня 2011 року).

Позивач подав заперечення на акт перевірки, за результатом розгляду яких відповідачем залишено їх без задоволення.

На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15 липня 2011 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за березень 2011 року на 131010 гривень та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1 гривні.

За результатом адміністративного оскарження податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок відповідача про те, що позивачем завищено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2011 року на 131010 гривень за рахунок господарських операцій з ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП в січні 2011 року.

Крім того податковий орган посилається на те, що підприємством в поданій декларації за березень 2011 року не враховано результати попередньої перевірки, які викладено в акті №124/08-08/00194731 від 30 травня 2011 року.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків, які базуються на твердженні контролюючого органу про відсутність реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП та про необхідність врахування при формуванні показників податкової звітності результатів попередніх перевірок контролюючого органу.

Так, контролюючий орган обґрунтовує свою позицію тим, що ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП відповідно до податкової інформації в січні 2011 року виступають "вигодотранспортуючими" суб`єктами, у зв`язку з чим позивач не набув права формувати показники податкової звітності за січень 2011 року щодо податкового кредиту та, як наслідок, заявляти бюджетне відшкодування з ПДВ за березень 2011 року по таким господарським операціям з ТОВ "АРІАР" на суму 21 830,33 грн та з ТОВ ВКП КМП на суму 109 179,87 грн, а договори укладенні між ТОВ "ЗТМК" та контрагентами є нікчемними.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (тут і в подальшому в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Підпунктом «а» п.198.1 ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Положеннями п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.3 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України передбачено, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та подальшого визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Судом встановлено, що в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2011 року позивачем сформовано податковий кредит на суму 405 877 грн. з урахуванням господарських операцій з ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП.

Так, між ТОВ "ЗТМК" та ТОВ АРІАР укладено договір № 360/5 від 03.12.2010 на поставку вапна комового.

На підтвердження реальності господарської операції ТОВ "ЗТМК'" надано первинні документи, а саме:

копію договору № 360/5 від 03.12.2010 та специфікації до нього;

копії податкових накладних № 0000012 від 27.01.2011, №0000014 від 28.01.2011, №0000015 від 31.01.2011,

копії прибуткових ордерів №2011-339, №2011-298, № 2011-342,

копії видаткових накладних №АП-0000011 від 28.01.2011, № АП-0000009 від 27.01.2011, № АП- 0000012 від 31.01.2011;

копії рахунків-фактур №АП-0000011 від 27.01.2011, №АП-0000013 від 31.01.2011, №АП-0000012 від 28.01.2011;

копію платіжного доручення №11Н-670 від 01.02.2011;

копію свідоцтва платника ПДВ № №100155460 ТОВ "Аріар".

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ "ЗТМК" та ТОВ ВКП КМП укладено договори № 10/12-2005 від 30.12.2005 та № 5/282 від 06.10.2010 на поставку металопродукції, електродів, аргону та інших матеріалів, які використовуються позивачем у власній господарській діяльності при виробництві продукції.

На підтвердження реальності господарської операції ТОВ "ЗТМК" надано відповідні документи, а саме:

копія договору №70/12-2005 від 30.12.05;

копія договору №5/282 від 06.08.10р. та специфікація до нього;

копії податкових накладних №3 від 12.01.11, №22 від 31.01.11, №23 від 31.01.11, №5 від 17.01.11, №2 від 11.01.11, №17 від 28.01.11;

копії прибуткових ордерів №2011-129, №2011-355, №2011-334, №2011-127, №2011-98, №-2011-357;

копії видаткових накладних №-0004 від 12.01.11, №РН-0000015 від 31.01.11, №РН-0000014 від 31.01.11, №-0006 від 17.01.11, №-0002 від 11.01.11, №РН-0000008 від 28.01.11;

копії рахунків-фактур №-003 від 10.01.11, №027 від 31.01.11, №026 від 31.01.11, №-017 від 17.01.11, №-004 від 10.01.11, №024 від 27.01.11;

копії платіжних доручень №11Н-857 від 09.02.11, №11Н-856 від 09.02.11, №11Н-671 від 01.02.11, №11Н- 673 від 01.02.11, №11Н-962 від 14.02.11, № 11Н-682 від 01.02.11;

копія свідоцтва платника ПДВ №100076335 ТОВ ВКП КМП.

Суд зазначає, що надані до матеріалів справи копії податкових накладних, виписаних ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП по даним господарським операціям, містять відомості про адресу місцезнаходження покупця/замовника та продавців/підрядників, одиниці виміру товару/послуг, кількість товару, ціну товару, та в повному обсязі відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності. Будь-яких порушень щодо оформлення податкових накладних контролюючим органом не встановлено, зауваження до змісту та форми зазначених документів відсутні, що не заперечується в акті перевірки. Податкові накладні видані особою, яка на час здійснення господарських операцій зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності, платником податку на додану вартість, доказів протилежного суду не надано.

З наданих під час судового розгляду представниками сторін пояснень та відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено, що придбані у ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП товари використовувались позивачем в господарській діяльності при виробництві кольорових металів та іншої хімічної продукції.

Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що надає позивачу право на формування показників податкової та бухгалтерської звітності на підставі первинних документів виписаних ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП.

Щодо посилань відповідача на наявну податкову інформацію стосовно того, що вказані контрагенти позивача є вигодотранспортуючими суб`єктами, а також на аналіз їх господарської діяльності по ланцюгу постачання суд зазначає, що в силу закону отримання контролюючим органом податкової інформації, яка свідчить про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий контролюючий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, оскільки така податкова інформація, у тому числі акт перевірки або акт про неможливість проведення зустрічної звірки, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

При дослідженні факту здійснення господарських операцій, що були підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість платника податків, оцінювати слід відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку.

Відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між конкретними контрагентами.

В разі наявності у органу державної податкової служби інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватися саме щодо цієї особи.

Суд зазначає, що сама по собі несплата або неналежне декларування податку продавцем (у тому числі у разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на право покупця сформувати податковий кредит з урахуванням сум податку на додану вартість по таким операціям.

Суду не надано доказів наявності обвинувального вироку відносно посадових (службових) осіб ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП, рішення суду про визнання угод недійсними, належних та допустимих доказів, які б свідчили про безпосередні зловживання з боку позивача.

Також суд вважає необґрунтованими твердження контролюючого органу про нікчемність угод між позивачем та ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП та зазначає, що частинами 1 та 5 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності правочину, який є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Отже, до правочинів, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, відносяться правочин, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини спрямовані на незаконне відчуження або незаконне заволодіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу, землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст.14 Конституції України): правочини щодо відчуження, викрадення майна: правочини, що порушують правовий режим вилучення з обігу або обмеження в обігу об`єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст.228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.

Акт перевірки не містить посилань на вищезазначені обставини, та й не доводить умислу посадових осіб позивача на порушення публічного порядку, не пояснює, в чому саме таке порушення полягає.

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. про що йдеться в акті, визначається законом як фіктивний (ст. 234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесено законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом.

Відповідач, зробивши висновок в акті перевірки про нікчемність правочинів, керувався лише припущеннями щодо фіктивності (нікчемності) укладених договорів, проте таке його твердження не підтверджено належними доказами чи відповідними судовими рішеннями.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ АРІАР та ТОВ ВКП КМП є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судом встановлено, що в провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №2а-0870/7753/11 щодо спору між тими саме сторонами з приводу скасування податкового повідомлення-рішення № від 15.06.2011 щодо зменшення суми від`ємного значення ПДВ у розмірі 18810627,00 грн за лютий 2011 року та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 гривні.

Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту №124/08-08/00194731 від 30.05.2011.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.05.2015 у справі №2а-0870/7753/11 прийнято відмову позивача від адміністративного позову та закрито провадження у справі.

Предметом розгляду у даній справі є правомірність податкового повідомлення-рішення відповідача № від 15.07.2011 щодо зменшення суми бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 131010 гривень за березень 2011 року та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 гривні.

Судом встановлено, що позивачем було включено до розрахунку бюджетного відшкодування за березень 2011 року загальну суму 131010 за рахунок від`ємного значення, що декларувалося в січні 2009 року, березні, квітні, травні, червні, серпні - грудні 2010 року та січні лютому 2011 року.

Разом з тим, на підставі показників податкової звітності позивача суд дійшов висновку, що залишок від`ємного значення з ПДВ за березень 2011 року становить 66617864,00 грн., в т.ч. від`ємне значення січня 2011 року в сумі 3838294,00 грн.

За результатами проведеної відповідачем перевірки залишок від`ємною значення з ПДВ повинен становити 47807237,00 грн., в т.ч. від`ємне значення січня 2011 року в сумі 3702546,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сума грошового зобов`язання, визначена податковим повідомленням-рішенням № від 15.06.2011 щодо зменшення суми від`ємного значення ПДВ у розмірі 18810627,00 грн за лютий 2011 року та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 гривні не впливає на заявлене бюджетне відшкодування ПДВ за березень 2011 року.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем не доведено правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а тому позовні вимоги ТОВ «ЗТМК» підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 29,55 грн.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 29,55 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 15 липня 2011 року, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 29,55 грн ( двадцять дев`ять гривень 55 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», місцезнаходження: 69600, м.Запоріжжя, вул.Теплична, буд.18; .

Відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, місцезнаходження: 04119, м.Київ, вул.Дегтярівська, буд.11 Г; .

Повне судове рішення складено 23.09.2019.

Суддя М.О. Семененко