Справа № 820/1185/17
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

26 вересня 2019 року
Київ
справа №820/1185/17
адміністративне провадження №К/9901/24388/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Дашутіна І.В.,
суддів: Жука А.В., Шишова О.О.,

розглянув в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у складі колегії суддів: Яковенка М.М. (головуючий), Лях О.П., Старосуда М.І., у справі №820/1185/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати заборгованості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 протиправними та такими що порушують права ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Харківській обласний військовий комісаріат здійснити виплату заборгованості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 в розмірі відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 від 17.10.2016 № 216.
2. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2017 позов задоволено.
2.1. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178.
2.2.Зобов`язано Харківській обласний військовий комісаріат здійснити виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно підполковнику запасу ОСОБА_1 , передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, відповідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 про вартість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас ОСОБА_1 від 17.10.2016 № 216.
3. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою в задоволені позову відмовлено.
4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
4.1. ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України в Харківському обласному військкоматі на посаді військового комісара Дзержинського району м. Харкова.
4.2. Під час проходження військової служби позивач перебував на речовому забезпеченні у Харківському обласному військкоматі.
4.3. Відповідно до Витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 09.02.2016 №47 підполковника ОСОБА_1 , колишнього комісара Дзержинського районного військового комісаріату м. Харкова, який наказом начальника Генерального штабу головнокомандувача Збройних Сил України від 04.12.2015 №718 звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту «б» частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я), виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2016 та направлено для постановки на військовий облік до Комінтернівського РВК м. Харкова.
4.4. На підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.02.2016 №47 позивачу було надано довідку від 17.10.2016 №216 на одержання грошової компенсації замість призначеного до видачі речового майна звільненому підполковнику ОСОБА_1 в загальному розмірі 75984,56 грн.
4.5. Позивачем на підтвердження свого звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 до матеріалів справи надано копію заяви від 07.12.2016, в якій позивач просить у відповідача видати йому компенсацію вартості речового майна, що належить до видачі в сумі 75984,56 грн., з відміткою Харківського ОВК про прийняття вказаної заяви.
4.6. Проте, за результатами вказаного звернення позивача про видачу компенсації вартості речового майна відповідачем не виплачено такої компенсації.
5. Вважаючи дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати заборгованості за неотримане речове майно протиправними позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
5.1. Позивач наголошував на тому, що він має право на отримання компенсації за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178.
6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час підписання наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 04.12.2015 № 718, яким було звільнено позивача, він мав, передбачене Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців" право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав в період проходження військової служби.
7. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час виникнення спірних правовідносин коло осіб, які мають право на грошову компенсацію за неотримане речове майно визначено лише частиною другою статті 9-1 Закону № 2011-XII, відповідно до якої право на отримання такої компенсації мають тільки військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі.
7.1. Крім того, судом апеляційної інстанції зауважено, що на час звільнення позивача зі служби та виключення його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2016, положень наведеного позивачем Порядку №178, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 16.03.2016, який набув сили лише 22.03.2016, ще не існувало.
7.2. Судом ураховано, що Порядок також не розповсюджує свою дію і на минулий період, за який вимагає компенсації позивач, тобто що існував, як до 11.03.2000, так і після.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
8. Позивач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
9. Аргументи касаційної скарги зводяться до того, що судом апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваного судового рішення неповно досліджено докази і не встановлено всі обставини справи, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права і порушено норми процесуального права.
10. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин та доказів.
11. Відповідач правом подачі відзиву на касаційну скаргу не скористався.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
12. Конституція України
12.1. Частини 2 статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року)
13.1. Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
14. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII
14.1. Частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, діяла до 11 березня 2000 року), було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
15. Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 №1459-ІІІ
15.1. Відповідно до статті 2 зазначеного Закону дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
16. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» від 01.07.2015 № 567-VIII
16.1. Положеннями зазначеного закону викладено п. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у новій редакції, а саме:
"1. Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України".
16.2. При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
16.3. Положення норм в такій редакції існувало на момент видачі відповідачем наказів про звільнення позивача зі служби та виключення його зі списків особового складу військової частини.
16.4. Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» надано Кабінету Міністрів України тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
17. Колегія суддів зазначає, що питання щодо отримання грошової компенсації замість речового майна, за відповідні періоді дії різних за часом норм, що регулювали спірні правовідносини, були неодноразово розглянуті Верховним Судом України, яким були вже надані правові оцінки правозастосуванню щодо подібних відносин вимог законодавства до періоду липня 2015 року, зокрема зазначено про відсутність жодних правових підстав для виплати компенсації замість речового майна.
18. В подальшому Кабінетом Міністрів України 16.03.2016 було прийнято постанову №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (далі - Порядок №178).
18.1. Положеннями вказаної постанови визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).
19. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
20. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій позивача було звільнено з військової служби 10.02.2016.
21. Колегія суддів звертає увагу, що на час звільнення позивача зі служби та виключення його із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.02.2016, Порядку № 178, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 16.03.2016, який набув сили лише 22.03.2016, не існувало.
22. Більш того, цей Порядок не розповсюджує свою дію і на минулий період, за який вимагає компенсації позивач, тобто що існував, як до 11.03.2000 року, так і до 16.03.2016.
23. Суд касаційної інстанції враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18, в якій зазначено про правомірність виникнення права на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку №178, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби.
24. Разом з цим колегія суддів виходить з обставин конкретної справи, що є відмінними та впливають на вирішення суті спору, з огляду на те, що на час виникнення спірних правовідносин не було прийнято постанову, якою було затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
25. Як правильно встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, постанова Кабінету Міністрів України якою затверджений Порядок №178, на правозастосуванні якого наполягає позивач, як на підставу звернення до суду, не може розповсюджувати свою дію на минулий період правовідносин, які по різному регулювались чинними на відповідний проміжок часу, правовими актами.
26. Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що позовні вимоги про визнання дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати заборгованості за неотримане речове майно, протиправними та такими, що порушують права позивача як людини, та зобов`язання здійснити виплату заборгованості за неотримане речове майно, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 в розмірі відповідно довідки Харківського обласного Військового комісаріату про вартість речового майна від 17.10.2016 № 216, є безпідставними та необґрунтованими.
27. За таких обставини, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
28. З огляду на наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
29. Колегія суддів зазначає, що за змістом частини 2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
30. Частиною 1 статті 350 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
31. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанцій - залишенню без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
32. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
33. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №820/1185/17 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
34. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Cуддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді А.В. Жук

О.О. Шишов