Справа № 357/9111/19
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9111/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхов О. І. ,

за участі секретаря Сокур О. В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача Звірюк ОСОБА_2 .Л ОСОБА_3 , Турчин І.Я.,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого Владислава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адмінінстративним позовом до інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого Владислава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на наступні обставини.

Постановою інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого В.І. АП018 № 608433 від 29.07.2019 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення і притягнуто до адміністративної відповідальності - накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривні.

З постановою інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого В.І. АП018 № 608433 від 29.07.2019 року заявник не погоджується в повному обсязі, так як вважає, що вона ухвалена з грубим порушенням норм адміністративного законодавства, а також Конституційних прав заявника, що вплинуло на прийняте рішення, яке ґрунтується на обставинах, що не відповідають дійсності.

29 липня 2019 року приблизно о 12:20 годині йому на мобільний телефон зателефонував його батько ОСОБА_5 схвильованим голсом та повідомив його про те, що він під час суперечки з його рідним братом ОСОБА_6 був побитий останнім, в результаті чого отримав тілесні ушкодження. Після чого був незаконно позбавлений волі ( зачинений у будинку, який належить його брату ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 ). Батько попросив його викликати поліцію та звільнити його з даного помешкання у якому він незаконно, всупереч його волі утримувався його братом ОСОБА_6 , незважаючи на неодноразові прохання відпустити його додому.

Він одразу ж зателефонував до поліції за тел. 102 та повідомив про дані обставини, після чого швидко приїхав на власному автомобілі за вказаною вище адресою. Коли прибули на місце поліцейські, то двері у будинок відчинила дружина ОСОБА_6 , та вони разом увійшли до приміщення. Там він побачив свого батька, який був у закривавленій футболці та з запухшим правим оком та гематомою правого ока ( синцем під оком).

Працівники поліції почали опитувати його батька про обставини конфлікту, та батько повідомив, що приблизно годину до того він разом з братом приїхав до будинку для розмови про поділ сумісного бізнесу. Під час розмови його брат ОСОБА_6 вів себе дуже визиваюче та безпричинно наніс декілька ударів йому по голові невідомим тяжким предметом від чого батько почав втрачати свідомість, а потім наніс декілька ударів кулаками по обличчю та поваливши його на стіл почав руками душити за шию. Батько як міг чинив йому опір, але ОСОБА_6 має статуру набагато більшу за батька, а тому не міг подолати через втрату свідомості та меншу фізичну силу. Почав вмовляти ОСОБА_6 припинити насильство та відпустити його додому, що питання про поділ сумісного бізнесу вирішиться мирним шляхом. Але не зважаючи на це, ОСОБА_6 зачинив батька у кімнаті на замок, а сам вийшов на подвіря. Там також перебувала його дружина, яка все чула та бачила на власні очі. На прохання батька відкрити двері та відпустити його додому дружина та сам ОСОБА_6 відмовились це зробити. Після чого батько і зателефонував йому та повідомив про те, що сталося.

В ході опитування поліцейські розмовляли окремо з його батьком та ОСОБА_6 і його дружиною. Також опитували його про обставини справи. Потім повідомили йому про те, що батько та ОСОБА_6 відмовились писати заяви один на одного, а тому щоб вони мали змогу відреагувати на виклик по 102 та написати відповідні матеріали по виїзду на місце пригоди, повідомили його про те, що повинні скласти адміністративний матеріал відносно нього нібито за завідомо неправдивий виклик поліції, передбачений ст. 183 КУпАП. Не зважаючи на його заперечення лейтенант поліції ОСОБА_4 склав адміністративний матеріал та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривні.

Вважає такі дії поліцейських незаконними та такими, що грубо порушують вимоги діючого законодавства: Конституцію України, Закон Про поліцію та Кодекс України про адміністративні правопорушення, в результаті чого було незаконно складено відносно невинної особи адміністративний матеріал та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, і навпаки не захищено права потерпілого, а саме його батька ОСОБА_5 від незаконного побиття та незаконного утримування, проти його волі у власному будинку його братом ОСОБА_6 .

Не вжито законних заходів, щодо прийняття заяви про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121, 122, 125 КК України ( умисні тілесні ушкодження) та ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі або викрадення людини - караються обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той же строк.

На його думку та глибоке переконання, спровоковував їх діяти всупереч вимогам Закону України Про поліцію саме ОСОБА_6 , який має зв`язки в керівництві поліції у м. Біла Церква. Тому, після розмови з іншим працівником поліції у іншій кімнаті на нього було складено незаконний адміністративний матеріал та винесено постанову про притягнення до відповідальності за правопорушення, якого насправді він не вчиняв та не міг вчинити, так як діяв згідно чинного законодавства та повідомив поліцію про злочин, що було скоєно відносно його рідного батька. Вважає, що такі поліцейські повинні бути негайно звільнені з поліції та притягнені до кримінальної відповідальності за грубе порушення законів України, що несумісно з посадою в поліції.

Окрім цього, інспектором Чалим В.І. всупереч вимогам КУпАП не було роз`яснено йому його права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП про що також свідчить відсутність його підпису у постанові про адміністративне правопорушення.

Під час складання постанови ОСОБА_4 намагався надати йому бланк пояснення де він повинен був заповнити його та розписатись, але в силу невідомих йому обставин так і не спромігся його надати, а тому його письмового пояснення у матеріалах про адміністративне правопорушення не має. Він написав власноручно пояснення під час бесіди з адвокатом та додає його до суду ( в додатку до позовної заяви).

Просив суд прийняти позовну заяву до розгляду, скасувати постанову інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого В.І. АП018 № 608433 від 29.07.2019 року за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Витребувати матеріали адмінітративного провадження від 29.07.2019 року відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП з Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області за адресою : 09100, м. Б. Церква, вулиця Привокзальна, 3 та винести окрему ухвалу суду про виділення матеріалів та направлення їх до Державного Бюро Розслідувань для притягнення до відповідальності поліцейських ОСОБА_4 та його напарника за незаконні дії ( а. с. 2-7 ).

Ухвалою судді від 16.08.2019 року позовна заява ОСОБА_1 до інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого Владислава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення була залишена без руху ( а. с. 15-16 ).

Ухвалою судді від 29 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого Владислава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Постановлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін та призначено розгляд справи в судове засідання ( а. с. 24-25 ).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кожний окремо підтримали адміністративний позов, надали пояснення аналогічні викладеним в адміністративному позові та просили його задовольнити. Щодо витребування матеріалів адміністративного провадження з Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області та винесення окремої ухвали суду про виділення матеріалів та направлення їх до Державного Бюро Розслідувань для притягнення до відповідальності поліцейських ОСОБА_4 та його напарника за незаконні дії, зазначені питання були зняті позивачем та його представниками. Просили лише скасувати постанову інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого В.І. АП018 № 608433 від 29.07.2019 року за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав. Додатково пояснив, що дійсно приїхавши на міце, він побачив, що батько позивача був побитий, на останньому знаходилася кров та розбите око, драки вже не було. Батько позивача та його брат підтвердили, що між ними виникла сварка, під час якої батьку позивача було заподіяно ушкодження, але останні відмовилися писати заяву один на одного. На питання представника позивача відповідач пояснив, що доказів правомірності оскаржуваної постанови він не має.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представників, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом 07.08.2019 р., що підтверджується описом та поштовим конвертом ( а. с. 11-12 ), щодо оскарження постанови від 29.07.2019 року, не порушив передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2019 року інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Чалим Владиславом Івановичем, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, серія НОМЕР_1 № 608433 за ст. 183 КУпАП.

З вищевказаної постанови вбачається, що 29.07.2019 року близько 12 години 20 хвилин громадянин ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, зателефонував на станцію «102» та повідомив про те, що у батька відбулася сварка з його братом, що не знайшло свого підтвердження.

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП, останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня ( а. с. 8 ).

Зі змісту ст. 9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за № 14 передбачено, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що з винесеною постановою відповідача не згоден, оскільки виклик поліції з його боку не був завідомо неправдивий, так як виклик відбувся у зв`язку з тим, що йому на мобільний телефон зателефонував його батько ОСОБА_5 та схвильованим голсом повідомив про те, що він під час суперечки з його рідним братом ОСОБА_6 був побитий останнім, в результаті чого отримав тілесні ушкодження та був незаконно позбавлений волі та зачинений у будинку та просив викликати поліцію. Зазначене, стало підставою для виклику поліції. Одночасно вказав, що в постанові яка оскаржується не з`ясовано жодних фактичних обставин, які б свідчили про те, що позивач маючи умисел вчинив правопорушення передбачене ст.183 КУпАП.

Згідно ст. 183 КУпАП передбачено, що відповідальність настає в разі завідомо неправдивого виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України "Про поліцію та поліцейську діяльність" з метою надання поліцейських послуг щодо підтримання публічного порядку поліція виконує такі функції:

1) профілактика, запобігання, виявлення і припинення адміністративних проступків і кримінальних правопорушень;

2) допомога потерпілим від протиправних посягань;

3) здійснення провадження у справах про адміністративні проступки;

4) розслідування кримінальних правопорушень.

Як було встановлено судом, позивач зателефонував на «102» та повідомив про порушення з боку ОСОБА_6 стосовно його батька ОСОБА_9 .

Так, даний факт було встановлено працівниками поліції, що не спростовано в судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи сами відповідачем ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, позивач обґрунтував працівникам поліції підстави для їх виклику.

Тому, зазначені дії позивача не можна кваліфікувати, як завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Безспірних доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивача було піддано адміністративній відповідальності, суду не було надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ст. 183 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення з боку позивача щодо завідомо неправдивого виклику поліції.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

До того ж, відзив на адміністративний позов позивача з боку відповідача не було надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути також кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав адміністративний позов позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КАС України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії поліцейського при складанні постанови відносно позивача є протиправними, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач не наполягав на стягненні з відповідача понесених останнім судових витрат при звернені до суду, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 78, 90, 122, 139, 159, 189, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Чалого Владислава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серія АП018 № 608433 від 29.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( адреса проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач інспектор ЮПСП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Чалий Владислав Іванович ( місце знаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, буд. 3 ).

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2019 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов