Справа № 480/2640/19
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2019 р. справа № 480/2640/19
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми заяву позивача про прийняття додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 2га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Московськобобрицької сільської ради Лебединського району Сумської області, викладеної у листі від 26.04.2019 №К--5332-2735/21-19 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2га, для ведення особистого селянського господарства від 03.04.2019 та, за результатами її розгляду, прийняти рішення у формі наказу з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин, наданої судом.

11.09.2019 до канцелярії Сумського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 12.09.2019 розгляд заяви позивача вирішено здійснювати у судовому засіданні.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду повідомлені належним чином, у зв`язку з чим, подальший розгляд заяви вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 2 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати сторін та їхніх представників, пов`язаних із прибуттям до суду, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 135 Кодексу адміністративного судочинства України визначено витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду. Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

За приписами ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ч. ч. 3, 4 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, законодавцем чітко визначено умови та проміжок часу для подання заяви та відповідних доказів, що підтверджують розмір понесених стороною судових витрат, які вона сплатила, а саме: така заява повинна подаватися: до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови надання стороною відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Слід зазначити, що справа № 480/2640/19 розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судових дебатів.

До ухвалення судового рішення у справі, позивач письмовою заявою від 03.09.2019 повідомив суд про наявність судових витрат позивача за результатами розгляду справи (а.с.39).

В судовому засіданні 03.09.2019 представництво інтересів позивача здійснювалося представником позивача ОСОБА_2.

На підтвердження судових витрат, що пов`язані із прибуттям представника позивача до суду 03.09.2019, надано проїзні документи: квиток на автобус серія АААМ № 465511 Будилка - Суми час відправлення 7:05 год. 03.09.2019 вартістю 50 грн., квиток серії ААВЖ №556052 Суми - Будилка час відправлення 11:20 год. 03.09.2019 вартістю 50 грн, квитки на міський автобус на суму 10 грн. (а.с.51).

Враховуючи вищевикладене, розмір документально підтверджених витрат представника позивача на переїзд до іншого населеного пункту для участі в судовому засіданні становить 110 грн.

Щодо вимог в частині стягнення компенсації за відрив від звичайних занять представника позивача, суд зазначає наступне.

Згідно норм ч. 2 ст. 135 КАС України виплата компенсації за відрив від звичайних занять передбачена лише стороні, на користь якої ухвалено судове рішення та її законному представнику.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на користь якого ухвалено судове рішення, не відривався від своїх звичайних занять, оскільки не з`являвся до суду на судові засідання.

ОСОБА_2 , який представляв інтереси позивача в судовому засіданні, є представником ОСОБА_1 за довіреністю, а не законним представником у розумінні ст.ст. 56, 136 КАС України.

Отже, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача чи його представника компенсації за відрив від звичайних занять.

Стосовно наявності правових підстав для стягнення компенсації за послуги нотаріуса для отримання довіреності на ім`я ОСОБА_2 , державного мита в сумі 34 грн. та послуг банку в сумі 20 грн., суд зазначає, що вказані витрати не пов`язані безпосередньо із реалізацією позивачем права на судовий захист, оскільки довіреність видана для представництва інтересів ОСОБА_1 у всіх органах, установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх форм власності.

Отже, відшкодуванню стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають лише витрати, які є документально підтвердженими та безпосередньо пов`язаними із реалізацією особою права на захист шляхом звернення до суду. При цьому, сторона, яка заявляє до відшкодування ці витрати, зобов`язана довести належними та допустимими доказами обґрунтованість цих витрат, зокрема їх розмір.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Держгеокадастру в Сумській області на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати в сумі 110 грн.

Відповідно до вимог ст. 135 КАС України вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132-143, 252 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Держгеокадастру в Сумській області () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) судові витрати в сумі 110 грн. (сто десять грн.).

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар