Справа № 120/2085/19-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р. Справа № 120/2085/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Михайловського М.В.,

представника позивача Оскоми О.М.,

представника відповідача Ноготкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2019 № 46 "Про результати службового розслідування щодо відсутності на військовій службі старшого лейтенанта ОСОБА_1 під час виконання заходів морально-психологічного забезпечення польотів" в частині притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуваним наказом позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання функціональних обов`язків щодо здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань, а також самостійне залишення місця служби під час дії особливого періоду. Не погодившись з таким рішенням, позивачка оскаржила його в адміністративному порядку до Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України. У задоволенні скарги було відмовлено, а тому за захистом своїх прав та інтересів позивачка звертається до суду.

Позивачка зазначає, що відповідно до оскаржуваного наказу та матеріалів службового розслідування, 01.04.2019 заступником командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальником відділення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_2 на службовій нараді до позивачки було доведено план морально-психологічного забезпечення польотів на 02-04.04.2019, згідно з яким позивачці було постановлено завдання під час проведення льотної зміни організувати радіо та музичний супровід. Водночас, як вказано в наказі про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, позивачка нібито не виконала поставленого завдання під час льотної зміни 03.04.2019 та самовільно убула з місця проходження військової служби до місяця свого проживання. Позивачка з наведеними висновками не погоджується та зазначає, що будь-яких порушень військової дисципліни не допускала, а її вина у невиконанні завдання згідно з планом морально-психологічного забезпечення польотів матеріалами службового розслідування не доведена. Також позивачка стверджує, що 03.04.2019 виконала поставлене їй завдання та організувала радіо і музичний супровід під час проведення льотної зміни. Поряд з цим, посилання відповідача на грубе порушення функціональних обов`язків позивачка вважає безпідставним, оскільки у її функціональних обов`язках, як начальника клубу, немає обов`язку зі "здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань".

Крім того, позивачка зазначає, що згідно з Розпорядком дня у військовій частині НОМЕР_1 на 2019 рік, затвердженим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2018 № 160, у військовій частині встановлено восьмигодинний робочий день, який розпочинається о 8.30 год (ранкове шикування) та закінчується о 17.30 год (вечірнє шикування). При цьому особливості дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме її знаходження за межами населеного пункту, зумовлюють той факт, що самостійно прибути та убути до військової частини неможливо. Саме тому військовою частиною організовано розвезення особового складу з та до міста Вінниці. Зокрема, по завершенню робочого дня службовий автомобіль військової частини, здійснюючи один виїзд, доставляє особовий склад до міста. 03.04.2019 позивачка протягом робочого часу виконувала розпорядження командування щодо забезпечення музичного супроводу під час льотної зміни, тоді як інформація про проведення льотної зміни після закінчення робочого часу до позивачки не доводилась. Відтак, після завершення вечірнього шикування особового складу о 17.30 год, позивачка, розуміючи, що якщо пропустить відправлення автомобіля, який забезпечує доставку особового складу до міста Вінниці, не матиме змоги в іншій спосіб доїхати до місця свого проживання, убула додому разом з іншим особовим складом.

Також позивачка вказує на те, що в матеріалах службового розслідування не міститься жодного доказу на підтвердження того, що вона не виконала розпорядження на радіо та музичний супровід під час проведення льотної зміни 03.04.2019. Отже, службовим розслідуванням не встановлено та не доведено вину позивачки у вчиненні дисциплінарного порушення, що виключає підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності. Проте командир військової частини вказаному факту належної оцінки не надав та, незважаючи на відсутність об`єктивно встановленої вини позивачки та відповідних доказів, прийняв рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді одного із найбільш суворих видів дисциплінарного стягнення.

Таким чином, позивачка вважає оскаржуваний наказ незаконним і таким, що істотно порушує її права, а тому просить суд його скасувати.

Ухвалою суду від 02.07.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу надано 15-денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву в порядку, визначеному статтею 162 КАС України.

08.08.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що на виконання нормативних актів з питань морально-психологічного забезпечення польотів Збройних Сил України, заступником командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальником відділення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_2 розроблено план морально-психологічного забезпечення польотів на 02-04.04.2019, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 . Згідно з цим планом позивачці поставлено завдання організувати музичний супровід під час льотної зміни, що входить до її функціональних обов`язків як начальника клубу. План було доведено до позивачки підполковником ОСОБА_2 на ранковій нараді 01.04.2019, що підтверджують майор ОСОБА_3 та капітан ОСОБА_4 . Водночас 03.04.2019 близько 18.00 год підполковник ОСОБА_2 зателефонував позивачці з метою отримання інформації про хід виконання нею поставлених завдань, на що отримав відповідь позивачки про те, що вона знаходиться за місцем свого проживання у місті Вінниці, а не на території військової частини НОМЕР_1 . 04.04.2019 підполковник ОСОБА_2 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подав рапорт за фактом відсутності позивачки на військовій службі 03.04.2019 під час виконання заходів морально-психологічного забезпечення польотів. Проведеним службовим розслідуванням повністю доведено вину позивачки у невиконанні своїх функціональних обов`язків та самостійному залишенні місця військової служби. Водночас службове розслідування, на думку відповідача, проведено об`єктивно, всебічно та з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. При визначенні виду дисциплінарного стягнення командиром враховано тяжкість проступку, обставини за яких його було скоєно, попередня поведінка позивачки, не визнання нею своєї вини та ставлення до виконання службових обов`язків. Крім того, взято до уваги негативну службову характеристику на позивачку і той факт, що вона неодноразово притягувалася до дисциплінарної відповідальсноті та мала значну кількість не знятих дисциплінарних стягнень.

Також відповідач зазначає, що оскільки 03.04.2019 у військовій частині НОМЕР_1 проводились навчально-тренувальні польоти, до забезпечення яких позивачка була залучена, службовий час для неї не обмежувався 17.30 год, а продовжувався до закінчення навчань, тобто до 24.00 год. Такий час був визначений планом морально-психологічного забезпечення польотів, який доводився до відома позивачки. Отже, позивачка не мала права залишати військову частину до завершення льотної зміни, але з власної ініціативи прийняла рішення відбути додому о 17.30 год і тим самим порушила військову дисципліну та не виконала поставленого їй завдання. При цьому відповідач зауважує, що військовою частиною НОМЕР_1 організовується від`їзд особового складу, який забезпечує польоти та/або бере в них участь, до міста Вінниці, після закінчення польотів.

Відтак, на думку відповідача, оскаржуваний наказ є правомірним та ґрунтується на доказах, отриманих у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 04.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропущення позивачкою строку звернення до адміністративного суду без поважних причин.

Ухвалою суду від 04.09.2019, постановленою із занесенням до протоколу судового засідання, частково задоволено клопотання відповідача про виклик свідків та для з`ясування усіх обставин справи вирішено викликати та допитати як свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що у військовій частині НОМЕР_1 займає посаду заступника командира з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення, військове звання підполковник. Для позивачки, як начальника клубу, свідок вважається безпосереднім начальником. Свідок пояснив, що відповідно до своїх функціональних обов`язків він здійснює морально-психологічне забезпечення польотів. З цією метою розробляється план, форма якого визначена нормативними актами. Так, на 02-04.04.2019 було заплановано проведення навчально-тренувальних польотів, до яких залучено військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . У зв`язку з цим свідок розробив, а командир затвердив план морально-психологічного забезпечення польотів на вказані дати. Згідно з цим планом позивачці поставлено завдання організувати музичний супровід під час льотної зміни. Це означає, що у місцях масового скупчення льотного складу позивачка мала забезпечити звучання так званої "функціональної музики", яка сприяє якісному виконанню навчальних завдань. Як правило, це відбувається під час прийому їжі або відпочинку особового складу льотної зміни. Свідок також пояснив, що згідно з вимогами нормативних актів музичний супровід є обов`язковим елементом морально-психологічного забезпечення польотів. Водночас організація такого супровуду є прямим обов`язком позивачки.

Крім того, свідок ОСОБА_2 зазначив, що на ранковій нараді 01.04.2019, що відбулась у його службовому кабінеті, план морально-психологічного забезпечення польотів на 02.-04.2019 був доведений до всіх кого він стосувався, в тому числі до позивачки. Згідно з планом час проведення польотів становив з 15.00 до 24.00 год. Відповідно, саме в цей час позивачка була зобов`язана організувати музичний супровід. Натомість під час ввечері особового складу льотної зміни близько 18.00 год 03.04.2019 свідок виявив, що музичного супроводу немає. У зв`язку з цим свідок зателефонував позивачці, щоб дізнатися про хід виконання поставленного їй завдання, на що позивачка відповіла, що вже вдома і поїхала, бо інакше були б проблеми з доїздом у місто. На думку свідка, позивачка не виконала своїх функціональних обов`язків під час виконання навчально-бойових завдань та самовільно залишила місце військової служби. Також свідок пояснив, що під час навчань робочий час військовослужбовців, які залученні до їх проведення, триває до закінчення льотної зміни. Відповідно до плану час польотів становив з 15.00 до 24.00 год і позивачка була зобов`язана у цей час забезпечувати музичний супровід. Завершується льотна зміна попереднім розбором польотів і тільки після цього особовий склад може бути вільним. При цьому жодних проблем з доїздом у місто немає, оскільки у дні навчань завжди організовується службовий транспорт для розвезення військовослужбовців.

На уточнюючі запитання учасників справи свідок ОСОБА_2 також пояснив, що на ранковій нараді 01.04.2019 він усно довів його до відома присутніх в повному обсязі. Для виконання поставленого завдання позивачка мала усе необхідне музичну апаратуру, радіоприймачі тощо. Водночас формат музичного супроводу позивачка могла обирати самостійно. Важливо, щоб "функціональна музика" звучала тоді коли це найбільш потрібно, наприклад під час прийому їжі особовим складом льотної зміни о 18.30 год.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що у військовій частині НОМЕР_1 займає посаду командира батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення з морально-психологічного забезпечення. Свідок був присутній на службовій нараді, яка проводилась підполковником ОСОБА_2 01.04.2019. Свідок підтвердив, що останній в усній формі довів до відома присутніх, в тому числі позивачки, план морально-психологічного забезпечення польотів на 02-04.04.2019. Свідок не пригадує, щоб хтось ставив підполковнику додаткові запитання.

Свідок ОСОБА_4 на виклик суду не прибула з поважних причин (перебування у щорічній основній відпустці), а тому, за згодою сторін, судом вирішено продовжувати розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві. Вважає, що матеріалами службового розслідування вина позивачки у вчиненні дисциплінарного проступку не доводиться, зокрема відсутні докази повідомлення позивачки про час льотної зміни. Крім того, своїх функціональних обов`язків позивачка не порушувала, місце служби залишила правомірно, оскільки згідно з розпорядком дня робочий день для неї завершився. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що позивачка не виконала постановленого їй командуванням завдання, не забезпечила музичний супровід під час виконання навчально-бойових польотів та самовільно залишила місце військової служби до завершення льотної зміни. Відтак представник відповідача вважає оскаржуваний наказ правомірним та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд встановив, що позивачка ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника клубу у військовому званні "старший лейтенант". Відповідно до функціональних обов`язків начальника клубу військової частини, затверджених заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_2 23.04.2018, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, начальник клубу організовує та проводить культурно-просвітницькі заходи у військовій частині, підрозділах та у клубі і відповідає за роботу клубу по кіно, теле і радіообслуговуванню особового складу, підтримання матеріальної бази клубу та наочної агітації на території частини у належному стані. Начальник клубу підпорядкований заступнику командира частини по роботі з особовим складом-начальнику відділення.

З вказаними функціональними обов`язками позивачка ознайомлена про що свідчить її особистий підпис.

У зв`язку з проведенням навчальних польотів 02-04.04.2019, підполковник ОСОБА_2 розробив План морально-психологічного забезпечення польотів. 01.04.2019 план затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з вказаним планом позивачці поставлено завдання щодо організації музичного супроводу під час льотної зміни. План в усній формі доведено до відома особового складу на службовій нараді 01.04.2019.

04.04.2019 підполковником ОСОБА_2 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 подано рапорт з проханням призначити службове розслідування за фактом відсутності на військовій службі начальника клубу військової частини старшого лейтенанта ОСОБА_1 під час виконання заходів морально-психологічного забезпечення польотів 03.04.2019.

На підставі зазначеного рапорту наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 04.04.2019 призначено службове розслідування щодо відсутності позивачки на військовій службі; проведення розслідування доручено заступнику командира авіаційної ескадрильї з морально-психологічного забезпечення майору ОСОБА_5 .

Під час службового розслідування відібрано пояснення щодо обставин події у підполковника ОСОБА_2 , майора ОСОБА_3 , капітана ОСОБА_4 , витребувано окремі письмові матеріали: витяг з функціональних обов`язків начальника клубу, службову та медичну характеристики, службову картку військовослужбовця, витяг з послужного списку, план морально-психологічного забезпечення польотів. Позивачка від надання будь-яких пояснень відмовилась, що підтверджується документально.

10.04.2019 за результатами службового розслідування складено акт, яким встановлено, що 01.04.2019 заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_2 відповідно до своїх функціональних обов`язків на службовій нараді в присутності офіцерів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачці доведено план морально-психологічного забезпечення польотів на 02, 03, 04 квітня 2019 року, яким постановлено завдання під час проведення льотної зміни організувати радіо та музичний супровід. 03.04.2019 близько 18.40 год під час проведення льотної зміни підполковник ОСОБА_2 зателефонував позивачці та запитав з приводу виконання постановленого завдання, на що позивачка відповіла, що цього роботи не буде, оскільки вже вибула з території військової частини до місця свого проживання в місті Вінниці, хоча дозволу на це не отримувала. Таким чином, позивачка не виконала поставлене завдання, грубо порушила свої прямі функціональні обов`язки, а саме здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань. Своїми діями позивачка грубо порушила вимоги статей 11, 36, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та накази командирів (начальників). Натомість позивачка не виконала наказ (вимогу) безпосереднього командира (начальника) підполковника ОСОБА_2 щодо виконання своїх функціональних обов`язків та самовільно залишила місце служби.

11.04.2019 вказаний акт службового розслідування затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 .

Зміст акту доведений до відома позивачки, однак від підпису про ознайомлення з ним позивачка відмовилась, що засвідчено підписами очевидців.

16.04.2019 з позивачкою проведено бесіду. Від пидписання аркушу бесіди позивачка відмовилась.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 46 від 16.04.2019 за порушення вимог статей 11, 36, 37, 39 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилось у невиконанні своїх функціональних обов`язків щодо здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань, а також самостійному залишенні місця служби (військової частини НОМЕР_1 ) 03.04.2019 під час дії особливого періоду на позивачку накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

16.05.2019 на вказане рішення позивачка подала скаргу Командувачу Повітряних Сил Збройних Сил України.

У задоволенні скарги відмовлено, про що свідчить лист від 29.05.2019 № 350/146/675/пс за підписом тимчасово виконуючого обов`язки заступника командувача з морально-психологічного забезпечення начальника управління морально-психологічного забезпечення Командування Повітряних Сил Збройних Сил України Зеленько О.

Відтак позивачка звернулась до суду та просить визнати протиправним і скасувати наказ про її притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленням обставин справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Крім того, згідно із ст. 3 вищезазначеного Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі Статут).

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема, такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Згідно із ст.ст. 36, 37 Статуту командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Також в силу приписів ст. 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна досягається шляхом:

виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;

особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів;

формування правової культури військовослужбовців;

умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;

зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;

підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;

своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;

чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з положеннями ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Статтями 83, 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно із ст. 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) також сержантові (старшині).

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Відповідно до ст.ст. 86, 87 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці

Згідно із ст. 97 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

В силу приписів ст. 102 Дисциплінарного статуту попередження про неповну службову відповідність застосовується одноразово і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право.

Судом встановлено, що підставою для проведення службового розслідування згідно з наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 № 163 від 04.04.2019 став рапорт безпосереднього начальника позивачки заступника командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_2 від 04.04.2019, в якому повідомлялося про факт відсутності позивачки під час виконання заходів морально-психологічного забезпечення польотів 03.04.2019.

За результатами службового розслідування складено акт, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що позивачка порушила свої прямі функціональні обов`язки щодо здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань, не виконала поставлене перед нею завдання та самовільно залишила місце служби, чим порушила вимоги статей 11, 36, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

У ході судового розгляду справи вказані висновки акту службового розслідування підтвердилися.

Так, наказом Міністерства оборони України від 21.03.2017 № 156 затверджено Правила морально-психологічного забезпечення польотів державної авіації України (далі Правила), які визначають порядок організації та проведення заходів морально-психологічного забезпечення (далі МПЗ) польотів державної авіації (далі ДА) України і є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами державної авіації (далі СДА).

Згідно з п. 2 розділу I Правил:

МПЗ польотів вид забезпечення, який має за мету формування, підтримання та поновлення морально-психологічного стану особового складу, необхідного для: виконання польотних завдань екіпажами повітряних суден; чіткого керівництва польотами групою керівництва польотами; якісної підготовки авіаційної техніки і автотехніки, аеродрому, засобів зв`язку, засобів радіотехнічного, радіолокаційного, аеродромно-технічного, метеорологічного, орнітологічного, медичного та пошуково-рятувального забезпечення, об`єктивного контролю польотів;

складові МПЗ польотів інформаційно-пропагандистське забезпечення та психологічне забезпечення, пов`язані між собою;

інформаційно-пропагандистське забезпечення польотів (далі ІПЗ) цілеспрямована діяльність командирів (начальників), службових осіб структур МПЗ (по роботі з особовим складом, персоналом) щодо інформаційного впливу на свідомість особового складу з метою формування у нього стійкої мотивації до виконання завдань польотів, адекватного розуміння ним воєнно-політичної та суспільно-політичної обстановки, покладених завдань, умов та особливостей їх виконання.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу III Правил заступник командира авіаційної частини (керівника СДА) з МПЗ (по роботі з особовим складом, персоналом), залежно від характеру і особливостей запланованих польотів, рівня натренованості льотних екіпажів та рівня підготовки авіаційного персоналу, який забезпечує польоти, розробляє план морально-психологічного забезпечення на льотну зміну, зразок якого наведено у додатку до цих Правил.

План МПЗ складається в період планування польотів і уточнюється після постановки завдань на польоти авіаційному персоналу після передпольотних вказівок та у ході польотів. План підписується заступником командира авіаційної частини (керівника СДА) з МПЗ (по роботі з особовим складом, персоналом) і затверджується командиром авіаційної частини (керівником СДА). План МПЗ доводиться до командирів підрозділів авіаційної частини (СДА). Заступники командирів підрозділів авіаційної частини (СДА) з МПЗ (по роботі з особовим складом, персоналом) організують та проводять заходи МПЗ польотів у підпорядкованих підрозділах. Якщо польоти проводяться в декілька змін або у спарені дні (ночі), може бути складено єдиний план на весь період польотів, при цьому у плані МПЗ передбачаються конкретні заходи з урахуванням специфіки завдань і вправ, які виконуються в процесі кожної льотної зміни.

Пунктами 10, 11 розділу III Правил передбачено, що МПЗ під час проведення польотів мобілізує авіаційний персонал на ритмічне, повне та якісне виконання завдань льотної зміни; підтримання порядку та дисципліни на землі і в повітрі; підтримання високого морально-психологічного стану авіаційного персоналу; забезпечення безпеки польотів.

Основними завданням ІПЗ під час проведення польотів є, зокрема, використання засобів масового інформування для пропаганди передового досвіду; суспільно-політичне, правове та військово-технічне (технічне) інформування авіаційного персоналу, що залучається до проведення польотів; підтримання внутрішньої та зовнішньої комунікації з питань соціального і правового захисту авіаційного персоналу; пропаганда здорового способу життя серед авіаційного персоналу; організація відпочинку авіаційного персоналу з використанням польових автоклубів, бібліотек, виставок, кіно-, відеообслуговування; підтримання та розвиток здорових авіаційних традицій.

Як видно з матеріалів справи, на виконання своїх безпосередніх обов`язків заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення ОСОБА_2 розроблено План морально-психологічного забезпечення польотів на 02, 03, 04 квітня 2019 року, який 01.04.2019 затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 .

Час проведення польотів згідно з Планом: 02,03(04)04.2019 з 15.00 до 24.00 год.

Пунктом 5 розділу II вказаного Плану передбачено організацію музичного супроводу під час льотної зміни. Відповідальним за виконання поставленого завдання визначено начальника клубу військової частини НОМЕР_1 , тобто позивачку.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказане завдання охоплюється функціональними обов`язками начальника клубу, зокрема в частині організації та проведення культурно-просвітницьких заходів у військовій частині.

До того ж сама позивачка не заперечує, що організація музичного супроводу льотної зміни входила до її обов`язків за посадою та в позовній заяві зазначає, що забезпечувала радіо та музичний супровід під час льотної зміни 03.04.2019, однак робила це протягом робочого часу, який, як вважає позивачка, завершився для неї о 17.30 год.

Також судом встановлено, що План морально-психологічного забезпечення польотів на 02, 03, 04 квітня 2019 року був доведений до відома позивачки підполковником ОСОБА_2 на службовій нараді 01.04.2019. Окрім самого ОСОБА_2 , цю обставину підтвердили інші офіцери, а саме майор ОСОБА_3 та капітан ОСОБА_4 . Письмові пояснення цих осіб містяться у матеріалах службового розслідування.

Водночас суд критично оцінює доводи сторони позивача про те, що позивачці не було повідомлено час проведення польотів. Так, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що план в повному обсязі був доведений до відома позивачки в усній формі. Свідки навіть не ставлять під сумнів тієї обставини, що позивачка знала про час польотів, оскільки він чітко визначений планом і є обов`язковою складовою.

Крім того, суд враховує, що в умовах навчально-бойових польотів із залученням авіаційної техніки та великої кількості особового складу різних підрозділів військової частини НОМЕР_1 , позивачка, як офіцер, якому було поставлено конкретне завдання, не могла не знати часу проведення польотів.

До того ж позивачка фактично визнає той факт, що 03.04.2019 до 17.30 год забезпечувала музичний супровід під час проведення льотної зміни та була присутньою на навчаннях. З цих міркувань суд також вважає, що позивачці було відомо як час проведення навчальних польотів, такі і те, що вони не закінчуються о 17.30 год.

Зрештою, суд зауважує, що як військовослужбовець позивачка була зобов`язана керуватися вимогами статті 37 Статуту та зробити усе, щоб неухильно виконати відданий їй наказ у зазначений термін. У випадку ж якщо наказ командира (начальника) був нечітким або незрозумілим, позивачка мала право уточнити наказ.

Крім того, оскільки на військовослужбовців покладено обов`язок негайно доповідати про виконання або невиконання наказу безпосередньому командирові (начальникові), в тому числі щодо причин невиконання (неспроможності виконання) або несвоєчасного (неповного) виконання наказу, на думку суду, позивачка не мала права без відома свого безпосереднього начальника припиняти виконання поставленого їй завдання, навіть якщо вважала, що робочий час для неї завершився.

Натомість матеріалами службового розслідування встановлено, що 03.04.2019 позивачка покинула місце проведення навчань, до забезпечення яких була задіяна, не повідомила про це свого безпосереднього начальника підполковника ОСОБА_2 та самовільно убула з території військової частини НОМЕР_1 о 17.30 год, тоді як планом було визначено проведення польотів до 24.00 год включно.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача про те, що вказаними діями позивачка не виконала наказу (поставленого завдання) та своїх функціональних обов`язків і порушила вимоги статей 11, 36, 37, 39 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Позивачка зазначає, що у її функціональних обов`язках відсутній такий обов`язку як "здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань", хоча саме за його невиконання відповідач прийняв рішення про притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності.

Оцінюючи вказані доводи, суд зазначає, що культурологічна робота у Збройних Силах України покликана сприяти утвердженню славних бойових традицій військ (сил), патріотичному, моральному та естетичному вихованню, підвищенню культурного та освітнього рівня військовослужбовців, інших категорій громадян України шляхом поширення військово-історичної інформації, позитивно впливати на виконання особовим складом завдань бойової підготовки, постійної готовності до виконання свого конституційного обов`язку, пропагувати військову (воєнну) історію України серед широкого загалу громадян.

Згідно з оскаржуваним наказом позивачку визнано винною у невиконанні своїх функціональних обов`язків щодо здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань та самостійному залишенні місця служби, що мало місце 03.04.2019. Водночас в описовій частині наказу конкретизовано, що позивачка не виконала завдання, поставленого їй згідно з планом з морально-психологічного забезпечення польотів, щодо організації музичного супроводу під час льотної зміни.

Як вже зазначалось, таке завдання охоплюється функціональними обов`язками начальника клубу військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, з урахуванням завдань та призначення морально-психологічного забезпечення польотів, музичний супровід під час льотної зміни є нічим іншим як складовою культурологічного забезпечення особового складу.

Тому вжите у наказі відповідача формулювання "здійснення культурологічного забезпечення під час виконання навчально-бойових завдань", на думку суду, відповідає фактичним обставинам справи, поставленому позивачці завданню та її функціональним обов`язкам як начальника клубу військової частини.

Крім того, позивачка зазначає, що згідно з розпорядком дня у військовій частині НОМЕР_1 на 2019 рік, затвердженим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2018 № 160, у військовій частині встановлено восьмигодинний робочий день, який розпочинається о 8.30 год (ранкове шикування) та закінчується о 17.30 год (вечірнє шикування). Відтак, оскільки доїжджання додому ускладнене місцерозташуванням військової частини, позивачка вирішила убути додому о 17.30 год, щоб не пропустити останній службовий автобус з військової частини до міста Вінниці, де вона проживає.

В цьому контексті суд зауважує, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2018 № 160 "Про організацію служби військ і бойового навчання у військовій частині НОМЕР_1 на 2019 навчальний рік" затверджено Розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 на 2019 навчальний рік (Додаток 1 до наказу).

Згідно з пунктом 5 Приміток до вказаного Розпорядку робочий день офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом становить з 8.30 до 17.30 год при 5-денному робочому тижні.

Статтею 199 Статуту визначено, що розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування.

Для військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин) встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) військових навчальних закладів, навчальних центрів, військових частин встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Тривалість робочого тижня встановлюється законом.

Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.

Відповідно до ст. 200 Статуту розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.

Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.

Розпорядок дня затверджується на період навчання і може уточнюватися командиром (начальником) на час проведення навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби в добовому наряді, варті тощо з урахуванням особливостей їх виконання.

Подібні норми закріплено також у статті 10 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Отже, в силу приписів закону під час військових навчань тривалість службового часу військовослужбовців не обмежується, а розпорядок дня може уточнюватися командиром (начальником) з врахуванням особливостей проведення таких навчань.

Відповідно до Плану з морально-психологічного забезпечення польотів від 01.04.2019, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , позивачку було залучено до проведення навчальних польотів, які мали відбуватися 02, 03 та 04 квітня 2019 року з 15.00 до 24.00 год.

Таким чином, у вказані дні загальний розпорядок дня позивачки було змінено у зв`язку з проведенням навчань і робочий час для позивачки 03.04.2019 не обмежувався 17.30 год.

Відтак без отримання дозволу свого безпосереднього командира (начальника) та в умовах виконання постановленого завдання, позивачка не мала права самостійно залишати військову частину.

Водночас зазначені позивачкою причини такого рішення труднощі з доїжджанням додому, на думку суду, жодним чином не виправдовують відповідне порушення військової дисципліни.

Суд наголошує, що до військовослужбовця висуваються підвищені вимоги, що обумовлюється особливим статусом Збройних Сил України та особливостями військової служби, яка пов`язана з обороною держави, її незалежності та територіальної цілісності.

Ще більшого значення ці вимоги набувають в особливий період, що діє на території України згідно з Указом Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1136-VI.

Враховуючи наведене суд погоджується з доводами відповідача про те, що самовільне залишення позивачкою місця служби (військової частини НОМЕР_1 ) під час проведення навчальних польотів 03.04.2019 є проявом порушення військової дисципліни.

Отже, на переконання суду, вина позивачки у вчиненні дисциплінарного правопорушення повністю доведена матеріалами службового розслідування, яке проведено повно, об`єктивно та з дотриманням визначеного порядку.

Відтак згідно із ст. 86 Дисциплінарного статуту у командира військової частини НОМЕР_1 були законні підстави для накладення дисциплінарного стягнення.

При цьому враховано тяжкість проступку, характер та обставини його вчинення, попередню поведінку військовослужбовця, який характеризується негативно, до виконання своїх обов`язків ставиться несумлінно, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності (відповідно до службової картки має 15 дисциплінарних стягнень, з яких 10 стягнень не зняті).

Таким чином, надані суду докази підтверджують, що за результатами службового розслідування відповідач дійшов обґрунтованого висновку про те, що старший лейтенант ОСОБА_1 порушила вимоги статей 11, 36, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, що виявилось у невиконанні своїх функціональних обов`язків та самовільному залишенні місця служби, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Відповідно до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що під час прийняття оспорюваного наказу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, тобто правомірно. Доводи позивача не спростовують законності вказаного наказу та не дають суду підстав для визнання його протиправним. Відтак у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 );
2) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: с. Гавришівка, Вінницький район, Вінницька область, 23202).
Повне судове рішення складено 23.09.2019.

Суддя Сало Павло Ігорович