Справа № 200/5056/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року справа №200/5056/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 р. у справі № 200/5056/19-а (головуючий І інстанції Циганенко А.І., повний текст складено 01.07.2019 р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом Адміністрації Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» в інтересах неповнолітнього учня ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Адміністрація Державного навчального закладу «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» в інтересах учня ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у взятті на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача вчинити певні дії щодо прийняття позивача на обік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з метою захисту законних прав та інтересів як дитини, з числа позбавленої батьківського піклування.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на даний час ОСОБА_1 навчається у ДНЗ «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» та знаходиться на повному утриманні, як дитина, позбавлена батьківського піклування. Опікуном на час навчання є адміністрація закладу в особі директора. Місцем народження ОСОБА_1 є місто Горлівка Донецької області. На даний час учень постійно проживає в гуртожитку училища: АДРЕСА_1 . На підконтрольній українській державі території не має закріпленої житлової площі, повертатися на непідконтрольну територію після закінчення навчання ученик не має наміру. Для вирішення питання поселення позивача після випуску з училища міською владою, або його постановки на квартирний облік, він повинен мати довідку вимушено переміщеної особи. У 2017-2018 році в дію вступив проект Донецької обласної ради щодо надання місць проживання у відремонтованих гуртожитках в м. Краматорську для людей, які мають статус вимушено переміщених осіб. Основною вимогою для надання місця проживання є наявність у претендента довідки про взяття на облік як вимушено переміщеної особи. На звернення до відповідача із заявою про взяття на облік ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщену особу, ним отримано відмову на підставі відсутності факту його переміщення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року позов задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови у взятті на облік ОСОБА_1 як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради взяти на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідачем Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі апелянт наголошує, що судом не прийнято до уваги норми Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Наголошує на тому, що на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 ст. 1 цього Закону, ОСОБА_1 мав реєстрацію місця проживання на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, а саме: АДРЕСА_2 , тому у ОСОБА_1 відсутнє внутрішнє переміщення з окупованої території на територію підконтрольну українській владі у зв`язку з початком антитерористичної операції на сході України. Звертає увагу суду, що при зверненні до управління з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та до суду, ОСОБА_1 не надав жодних документів, які б підтверджували його право власності на житло, розташоване в населених пунктах, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Вважають, що висновок суду суперечить вимогам ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є уродженцем м.Горлівка Донецької області та з 21 жовтня 2014 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 6, 7).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Горлівка Донецької області (а.с. 9).

13 червня 2005 року рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позбавлені батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 (а.с. 10).

19 листопада 2014 року рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради №432 створено на території Слов`янської міської ради дитячий будинок сімейного типу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на власній житловій площі ( АДРЕСА_3 ) з 24 листопада 2014 року та передано на виховання та спільне проживання ОСОБА_1 (а.с. 19-20).

06 березня 2019 року рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради № 421, ОСОБА_1 влаштований на повне державне утримання до державного закладу (а.с. 12).

05 квітня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 26).

08 квітня 2019 року Управління праці соціального захисту населення Краматорської міської ради відмовило ОСОБА_1 у взятті на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у зв`язку із тим, що місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_2 не відноситься до Переліку населених пунктів, на території, яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (а.с.16).

08 квітня 2019 року Державним навчальним закладом «Краматорське вище професійне торгово-кулінарне училище» видана довідка №01/102-1 про те, що ОСОБА_1 навчається на першому курсі і знаходиться на повному державному утриманні як дитина позбавлена батьківського піклування (а.с. 23).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 3 статті 52 Конституції України закріплено, що утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.

Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що за дітьми сиротами та дітьми позбавленими батьківського піклування, зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками рідними тощо до влаштування у відповідні заклади.

Згідно зі статтею 39 Житлового кодексу УРСР діти-сироти та діти позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

За змістом статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, відповідні заклади або за місцем обліку внутрішньо переміщених осіб, якщо вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, ОСОБА_1 , як дитина позбавлена батьківського піклування, після закінчення навчання має бути забезпечений соціальним житлом або гуртожитком за місцем походження або попереднім місцем проживання до влаштування його до навчального закладу.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 та 2 статті 1 вказаного Закону передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Частиною 2 статті 4 Закону в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24 грудня 2015 року, що набрав чинності з 13 січня 2016 року, встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

В розумінні цього Закону адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій статті 1 Закону.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 4 Закону № 1706 визначено, що підставою для взяття на облік такої особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, визначено, що цей порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік особи внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» для отримання довідки переміщена особа звертається особисто із заявою за формою про взяття на облік до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення за фактичним місцем проживання.

Разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа пред`являє: документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України; за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно); у разі необхідності - свідоцтво про народження дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (п. 4 Порядку, в редакції на момент видачі довідки).

У день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу (п. 6 Порядку).

Відповідно до абзацу 3 частини 7 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документу, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

При цьому, підставами для відмови у видачі довідки (в редакції на момент видачі довідки) є: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач у встановленому законом порядку звернувся до відповідача за отриманням довідки внутрішньо переміщеної особи. При цьому будь-яких відомостей про наявність майна, в тому числі житла, що належить дитині на праві власності не значиться, окрім того, що він є уродженцем м. Горлівка Донецької області та взятий на первинний облік 20 липня 2005 року за № 835 в службі у справах дітей Горлівської міської ради.

Відповідач обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_1 мав реєстрацію місця проживання на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, а саме Донецька область, Слов`янський район, м. Мирне, на що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно відомостей обліково-статистичної картки, виданою службою у справах дітей, з 2008 року ОСОБА_1 дійсно перебував на вихованні в прийомній родині громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Відмовляючи у видачі довідки з підстав того, що у ОСОБА_1 відсутнє внутрішнє переміщення з окупованої території на територію підконтрольну українській владі, відповідач не врахував , що ОСОБА_1 є дитиною, що позбавлена батьківського піклування, а відповідно до статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, відповідні заклади або за місцем обліку внутрішньо переміщених осіб, якщо вони зареєстровані як внутрішньо переміщені особи, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що до влаштування ОСОБА_1 в дитячий будинок сімейного типу перебував на обліку в м. Горлівка, будь-які відомості про наявність майна, в тому числі житла, що належить дитині на праві власності не значиться, окрім того, що він є уродженцем м. Горлівка Донецької області та взятий на первинний облік 20 липня 2005 року за № 835 в службі у справах дітей Горлівської міської ради, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача в інтересах ОСОБА_1 .

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 р. у справі № 200/5056/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Е.Г. Казначеєв