Справа № 200/10148/19-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р. Справа№200/10148/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Циганенка А.І., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2019 року шляхом здавання на пошту позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду до відповідача, управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач неправомірно не включив до страхового стажу певні періоди роботи. З посиланням на статті 19, 46 Конституції України, статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №31 від 22 лютого 2019 року про відмову в призначенні пенсії згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву №1439 від 07 лютого 2019 року про призначення пенсії, врахувавши до страхового стажу роботи на посадах старшого інженера-будівельника на КП «Горлівський фурнітурний завод» з 16 по 28 лютого 1989 року, начальника ОКСа з 01 березня 1989 року по 17 грудня 1990 року; механіка в автогаражі на шахті «Кочегарка» Артемівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Артемвугілля» з 12 серпня 1993 року по 20 вересня 1994 року, завідувача автогаражем з 21 вересня 1994 року по 13 липня 1997 року; майстра АПК з 14 липня 1997 року по 31 грудня 1997 року.

20 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 серпня 2019 року від відповідача витребувані докази.

05 вересня 2018 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилається на відсутність необхідного стажу у позивача для призначення пенсії. Зазначає, що період роботи з 16 лютого 1989 року по 17 грудня 1990 року неможливо зарахувати до страхового стажу оскільки в трудовій книжці записи 12-14 містять незавірені в установленому порядку виправлення в даті прийому та наказі про прийом на роботу. Період роботи з 12 серпня 1993 року по 31 грудня 1997 року неможливо зарахувати до страхового стажу через те, що незрозуміло яким підприємством зроблено запис про прийом на роботу. Наголошує, що довідкипро підтвердження записів трудової книжки позивачем до управління не надавалися.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народивсяІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що вбачається з паспорта громадянина України № НОМЕР_1 .

07лютого 2019 року позивачем до Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області подана заява №1439 про призначення пенсії за віком. До заяви позивачем були надані наступні документи:

- копія паспорта та ІНН;

- копія трудової книжки НОМЕР_2 від 17 червня 1980 року;

- копія воєнного квитка НОМЕР_3 від 03 квітня 1984 року;

- копія атестату № 7826 від19 липня 1976 року;

- копія диплому Г-11 № 038747 від 09 червня 1981 року;

- копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця НОМЕР_4 від 20 червня 2007 року;

- довідка внутрішньо переміщеної особи № 1426-.

22 лютого 2019 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області прийнято рішення №31 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років 7 місяців 14 днів, що не відповідає умовам статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До страхового стажу не зараховані наступні періоди роботи:

- з 16 лютого 1989 року по 17 грудня 1990 року в Горлівському фурнітурному заводі, тому як в порушення п.2.10 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, в трудовій книжці в записах №12-14 виправлення в даті прийому та наказі про прийом на роботу незавірені в установленому порядку;

- з 12 серпня 1993 року по 31 грудня 1997 року (записи в трудовій книжці №21-24) тому, що незрозуміло яким підприємством зроблено запис про прийом на роботу (порушення п.2.14 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58).

За таких обставин, Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорськ Донецької області дійшло висновку про відмову в призначенні пенсії, так як на момент звернення позивач не мав необхідного страхового стажу.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо не включення в страховий стаж для призначення пенсії періодів роботи, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закону №1058-ІV).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року - в повному обсязі.

01 січня 2004 року набув чинності Закон №1058-ІV.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 01 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 04 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов`язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2002 року №1854 та від 12 березня 2003 року №303.

Судом встановлено, що при обчисленні страхового стажу відповідач не врахував періоди роботи позивача, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку (01 січня 2004 року).

При обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та положеннями Закону №1788-ХІІ.

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо незарахування страхового стажу за період з 16 лютого 1989 року по 17 грудня 1990 року суд зазначає наступне.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що 16 лютого 1989 року його було прийнято на посаду старшого інженера-будівельника (наказ №8 від 16 лютого 1989 року), а 17 грудня 1990 року звільнено за статтею 36 пунктом 5 КЗпП УССР за переводом (наказ №99 від 17 грудня 1990 року).

У спірному рішенні відповідач посилається на недотримання приписів "Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, щодо внесення виправлень у трудову книжку.

Проте, зазначена позиція відповідача є протиправною, оскільки на час заповнення трудової книжки позивача діяла «Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях», затверджена постановою Державного комітету СРСР по труду і соціальним питанням від 20 червня 1974 року №162 (далі - Інструкція №162).

У відзиві відповідач, обґрунтовуючи правомірність відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до страхового стажу, посилається на пункт 2.9Інструкції №162, у якому зазначено про недопустимість закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів та порядок їх виправлення.

Суд зазначає, що у записі №12 трудової книжки відсутні закреслення, або неточнічи неправильні записи стосовно дати прийому на роботу та дати відповідного наказу.

З огляду на викладене та, з урахуванням обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення (частина 2 статті 77 КАС України), суд дійшов висновку про безпідставне незарахування періоду з 16 лютого 1989 року по 17 грудня 1990 рокудо страхового стажу позивача.

Щодо незарахування страхового стажу за період з 12 серпня 1993 року по 31 грудня 1997 року суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2.14. Інструкції №58у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

У трудовій книжці ОСОБА_1 у записах №22-24 зазначено, що 12 серпня 1993 року він прийнятий механіком в автогараж (наказ №160к від 12 серпня 1993 року), 06 січня 1998 року переведений майстром поверхні на дільниці шахтарського транспорту (наказ від 08 січня 1998 року).

Перед записом №22 наявний штамп, який містить назву підприємства, яка згодом втратила первинний вигляд, але читабельною та дозволяє встановити найменування підприємства.

Таким чином, відомості про роботу, яка дає право на пенсію за віком, внесені відповідно до вимог Інструкції №58. Крім того, записи містять необхідну інформацію про займану посаду і період виконуваної роботи для підтвердження стажу роботи.

Таким чином, вказаний період роботи має бути зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання відповідача потворно розглянути заяву №1439 від 07 лютого 2019 року про призначення пенсії, врахувавши до страхового стажу роботи на посадах старшого інженера-будівельника на КП «Горлівський фурнітурний завод» з 16 по 28 лютого 1989 року, начальника ОКСа з 01 березня 1989 року по 17 грудня 1990 року; механіка в автогаражі на шахті «Кочегарка» Артемівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Артемвугілля» з 12 серпня 1993 року по 20 вересня 1994 року, завідувача авто гаражем з 21 вересня 1994 року по 13 липня 1997 року; майстра АПК з 14 липня 1997 року по 31 грудня 1997 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження: 84302 Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, б. 5, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області №31 від 22 лютого 2019 року "Про відмову в призначенні пенсії" ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області потворно розглянути заяву ОСОБА_1№1439 від 07 лютого 2019 року про призначення пенсії, врахувавши до страхового стажу роботи на посадах старшого інженера-будівельника на КП «Горлівський фурнітурний завод» з 16 по 28 лютого 1989 року, начальника ОКСа з 01 березня 1989 року по 17 грудня 1990 року; механіка в автогаражі на шахті «Кочегарка» Артемівського виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Артемвугілля» з 12 серпня 1993 року по 20 вересня 1994 року, завідувача автогаражем з 21 вересня 1994 року по 13 липня 1997 року; майстра АПК з 14 липня 1997 року по 31 грудня 1997 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області.

Повне рішення складено 23 вересня 2019 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Циганенко А.І.