Справа № 809/713/17
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про зміну способу і порядку виконання рішення
"20" вересня 2019 р. справа № 809/713/17
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чуприни О.В., суддів Грицюка П.П., Матуляка Я.П.,
при секретарі судового засідання Драгомирецькому І.М.,
позивача (стягувача) не з`явився,
представника відповідача (боржника) не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву стягувача про зміну способу і порядку виконання судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дій, задоволено частково. Зобов`язано Державну Казначейську службу України виплатити ОСОБА_1 компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа від 10.09.2013 за №346/1395/13а, згідно рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за №25 від 25.04.2017. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
За наслідками апеляційного та касаційного оскарження, скарги Державної казначейської служби України залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 - без змін.
Постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 набрала законної сили 19.09.2017

10.09.2018 ОСОБА_1 (далі позивач, стягувач) звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 у справі за №809/713/17.

Подана заява мотивована наступним. 12.12.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №809/713/17, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 23.10.2017.

В подальшому 18.07.2018 вказаним державним виконавцем на підставі пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №553630144 з примусового виконання виконавчого листа №809/713/17 від 23.10.2017. Підставою для закінчення виконавчого провадження слугувало те, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжито вичерпних заходів примусового виконання рішення зобов`язального характеру.

Як стверджує позивач правозастосувальна практика в Україні свідчить про неможливість виконання рішення суду зобов`язального характеру про виплату державним органом грошових коштів фізичній особі.

Враховуючи те, що рішення суду від 24.05.2017 не виконано, і після винесення 18.07.2018 державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження таке рішення суду не може бути виконано, стягувач вказує на єдиний ефективний спосіб відновлення його порушеного права - зміна способу і порядку виконання рішення суду. Нарахування Державною казначейською службою України конкретної суми до стягнення на користь ОСОБА_1 , а саме, компенсації в розмірі 464,85 гривень, на переконання останнього дає можливість суду змінити спосіб виконання рішення суду таким чином, щоб воно було можливим для виконання, тобто стягнути вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_1 просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 у справі №809/713/17. Зокрема, стягнути з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа від 10.09.2013 за №346/1395/13а, згідно рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за №25 від 25.04.2017 в розмірі 464,85 гривень.

Представники сторін в судове засідання, призначене на 20.09.2019 о 13:30 год. з розгляду поданої заяви про зміну порядку і способу виконання постанови суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання з розгляду даної заяви були належним чином та завчасно повідомленими.

Відповідно до частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України встановлення або зміна способу або порядку виконання судового рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши подану заяву, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, дослідивши і оцінивши зібрані у зв`язку з цим докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 378 КАС України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції може за заявою стягувача встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відтак, під зміною способу і порядку виконання рішення потрібно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Аналогічні положення закріплені й у частині 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України також визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як встановлено судом, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башіловим В.О. 18.07.2018 закінчено виконавче провадження №553630144 з примусового виконання виконавчого листа №809/713/17 від 23.10.2017 на підставі пункту 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", про що винесено відповідну постанову. Одночасно 18.07.2018 скеровано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Вказані обставини свідчать про невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 у справі №809/713/17, що є порушенням частини 1 статті 129-1 Конституції України, частини 2 статті 14, статті 370 КАС України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.10.2009 "Юрій Миколайович Іванов проти України", яке набрало статусу остаточного 15.10.2010 (заява №40450/04) наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

У рішенні від 29.06.2004 "Войтенко проти України" (заява 18966/02) Європейський суд з прав людини вийшов із того, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1.

В рішення від 08.11.2005 по справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення.

Статтею 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Тобто законодавець прямо передбачає, що у разі невиконання протягом двох місяців рішення суду зобов`язального характеру про вчинення певних дій щодо майна, боржником за яким є державний орган обов`язок звернення державного виконавця до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Враховуючи те, що державний виконавець не звертався до суду із вказаною заявою, правом на звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 у справі №809/713/17 скористався позивач.

Отож, враховуючи те, що виконати судове рішення від 24.05.2017 у справі №809/713/17 у спосіб, визначений в ньому, не вдалося можливим, а також зважаючи на вимоги законодавства щодо обов`язковості виконання судових рішень, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини стосовно тривалого невиконання Україною рішень суду, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни і порядку виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 по справі №809/713/17, шляхом стягнення з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа від 10.09.2013 за №346/1395/13а, згідно рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за №25 від 25.04.2017 в розмірі 464,85 гривень.

Спосіб зміни порядку виконання рішення суду, який запропонований заявником є доцільним та таким, що сприятиме виконанню судового рішення.

Отже, судом встановлені обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-245, 248, 250, 256 та статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 24.05.2017 у адміністративній справі №809/713/17, - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 по справі №809/713/17.

Стягнути з Державної казначейської служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 37567646) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію в розмірі 464,85 гривень (чотириста шістдесят чотири гривень вісімдесят п`ять копійок) за порушення встановленого законом строку перерахування коштів при виконанні виконавчого листа від 10.09.2013 за №346/1395/13а, згідно рішення про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за №25 від 25.04.2017.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 256, 295, 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Згідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Сторони по справі:

Позивач (стягувач) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Відповідач (боржник) - Державна казначейська служба України (ідентифікаційний код юридичної особи 37567646), вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601.

Головуючий суддя /підпис/ Чуприна О.В.

Суддя /підпис/ Грицюк П.П.

Суддя /підпис/ Матуляк Я.П.

Ухвала складена в повному обсязі 25 вересня 2019 року.