Справа № 400/200/19
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р. № 400/200/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління № 13, вул. Кам`яномостовська, 41, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 № , № ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління № 13" звернулося з позовом до Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 р. № і № .

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.02.2017 р. позов задоволено. Крім того, ухвалою від 22.02.2017 р. суд замінив відповідача правонаступником - Южноукраїнською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Миколаївській області.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 р. постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2018 р. скасовано рішення судів попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час проведення перевірки відповідач дослідив первинні бухгалтерські документи по господарським операціям позивача з ТОВ "Будсервіс Тайм", ТОВ "Агва Трейд Юніон" і ТОВ "ТЛК Груп". Позивач правомірно відніс до податкового кредиту ПДВ у сумі 103833,00 грн. Оскаржувані рішення позивач вважає протиправними.

Ухвалою від 28.01.2019 р. суд прийняв справу до свого провадження та постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження.

21.02.2019 р. відповідачем подано відзив на позов (т. 2 а. с. 48-52), де зазначено, що спірним у даній справі є підтвердження реальності господарських операцій позивача з ТОВ "Будсервіс Тайм", ТОВ "Агва Трейд Юніон" і ТОВ "ТЛК Груп". Так, ТОВ "Будсервіс Тайм" виконувало за замовленням позивача будівельні роботи на території проведення антитерористичної операції, триває досудове розслідування кримінального провадження за ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, товариству не видавались дозвільні документи на виконання будівельних робіт, декларації на будівництво також відсутні. За договором з ТОВ "ТЛК Груп" позивач взагалі не надав довідки про вартість виконаних будівельних робіт та акти приймання виконаних будівельних робіт належної форми, товариству не видавались дозвільні документи на виконання будівельних робіт, декларації на будівництво також відсутні. Викладене вище в сукупності стало підставою для висновку відповідача про нереальність господарських операцій позивача.

Ухвалою від 20.03.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

За клопотанням відповідача суд ухвалою від 30.05.2019 р. суд допустив процесуальне правонаступництво шляхом заміни Южноукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області її правонаступником Головним управлінням ДФС у Миколаївській області.

За клопотанням представника відповідача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У грудні 2014 р. відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача, результати якої оформлені актом від 15.12.2014 р. № 4286/22/19292502 (т. 1 а. с. 10-21). Перевіркою встановлено порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі ПК України), у результаті чого занижено ПДВ за березень, квітень, серпень 2014 р. на загальну суму 174830,00 грн та зменшено від`ємне значення по ПДВ за серпень 2014 р. у сумі 4837,00 грн.

23.12.2014 р. відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 174830,00 грн і нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 87415,00 грн;

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 4837,00 грн (т. 1 а. с. 8-9).

Основним видом діяльності позивача є будівництво житлових і нежитлових будівель, товариство мало відповідну ліцензію зі строком дії з 03.11.20009 р. по 03.11.2014 р.

Перевірці підлягали господарські операції позивача з ТОВ "Будсервіс Тайм", ТОВ "Агва Трейд Юніон" і ТОВ "ТЛК Груп".

З матеріалів справи суд встановив, що 06.07.2014 р. позивач уклав договір № 06/07/14 з ТОВ "Будсервіс Тайм" на виконання робіт по будівництву торгово-офісного центру по пр. Ленінському в м. Донецьк (т. 1 а. с. 22-24).

08.08.2014 р. позивач уклав договір № 8/08/14 з ТОВ "Будсервіс Тайм" на виконання робіт по реконструкції комплексу будівель та споруд, станції нейтралізації, торгово-громадського центру по вул. Шевченка в м. Черкаси (т. 1 а. с. 34-36).

До перевірки та суду надано довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення (т. 1 а. с. 25-33, 37-80).

З ТОВ "Агва Трейд Юніон" позивач уклав договір від 03.02.2014 р. № 03/02/14 на виконання будівельних робіт (т. 1 а. с. 81-84).

Крім того, 03.02.2014 р. позивач уклав договір № 03/02/14 з ТОВ "ТЛК Груп" на виконання будівельних робіт (т. 1 а. с. 92-95).

Позивач 03.02.2014 р. уклав договір № 54 про відступлення права вимоги за договором з ТОВ "ТЛК Груп" на користь ТОВ "Агва Трейд Юніон" (т. 1 а. с. 85-86).

До перевірки та суду надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акти приймання виконаних будівельних робіт, рахунок на оплату, платіжне доручення (т. 1 а. с. 87-91, 96).

Висновки в акті перевірки відповідач обґрунтував тим, що за фактом створення ТОВ "Будсервіс Тайм" порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), ТОВ "ТЛК Груп" не знаходиться за місцем реєстрації, у ланцюгу постачальників за відомостями Єдиного реєстру податкових накладних є невідповідність асортименту придбаних товарів/послуг проданим, ТОВ "Агва трейд юніон" декларує свій податковий кредит від ПП "Десятка", яке у свою чергу не декларує податкових зобов`язань за квітень 2014 р. Крім того, відповідач наголошував на порушенні податкової дисципліни ТОВ "ТЛК Груп" та ТОВ "Агва Трейд Юніон", неможливості здійснення спірних підрядних робіт з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, загальної площі об`єкта будівництва, характеру і способу виконання тощо, а також на тому, що деякі первинні документи не розкривають зміст і суть спірних операцій, яких вони стосуються.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із ч.1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Умовами реалізації права платника на формування валових витрат та податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема, формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку, відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.

Відтак, формальна наявність договорів, накладних та платіжних доручень не є достатнім та беззаперечним документальним підтвердженням фактичного виконання договірних відносин, і не дає можливості суду дійти обґрунтованого й переконливого висновку про фактичне проведення господарських операцій. Первинні документи не можуть бути свідченням фактичного виконання операцій з поставки за наявності у справі обставин, які виключають можливість такої поставки між суб`єктами.

За встановлених обставин суд доходить висновку, що в розглядуваному випадку мають місце не окремі недоліки в оформленні первинних документів складених за результатом господарських операцій позивача з контрагентами, а відображення у них відомостей про господарські операції, які фактично не відбувалися. Вказані факти з урахуванням встановлених відповідачем у ході проведення контрольно-перевірочних заходів обставин, які не одержали спростування під час вирішення даного спору, розцінюються як свідчення необґрунтованості податкової вигоди платника.

Платник не підтвердив належними первинними документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 30.08.2019 р. у справі № 2а-12436/11/2670, який в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи об`єми поставлених послуг, відсутність основних засобів та трудових ресурсів у контрагентів позивача, в сукупності зі встановленими судом фактами, наявні підстави для обґрунтованого висновку про відсутність реально вчинених господарських операцій між позивачем і ТОВ "Будсервіс Тайм", ТОВ "Агва Трейд Юніон" і ТОВ "ТЛК Груп".

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку врахування витрат при проведенні господарських операцій та формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції. Якщо ж певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту та складу витрат, зокрема виданих продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/робіт/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Водночас суд звертає увагу, що обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту та складу витрат належними документами первинного обліку покладається на платника - покупця товарів (робіт, послуг), позаяк саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання на суму понесених витрат, що підлягають перерахуванню до бюджету.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.06.2019 р. у справі № 807/2202/15 (876/7243/16), який в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У даній справі, на противагу доводам відповідача позивач не надав суду будь-якої інформації та доказів на її підтвердження щодо участі посадових осіб ТОВ "Будсервіс Тайм" у діяльності очолюваних ними юридичних осіб; чи дійсно відповідні роботи отримано від указаних у первинних документах контрагентів, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між позивачем та його задекларованими постачальниками, хто персонально брав у цьому участь.

Не спростував позивач і доводів щодо технічної неможливості його контрагентів виконати спірні роботи з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо).

Крім того, позивач не пояснив економічної доцільності залучення підрядників для виконання будівельних робіт, хоча сам позивач має і трудові ресурси, і відповідну ліцензію для виконання такого виду робіт. Виконання в серпні 2014 р. робіт по будівництву торгово-офісного центру в м. Донецьку ТОВ "Будсервіс Тайм", яке зареєстроване в м. Києві, викликає в суду обґрунтовані сумніви, оскільки з квітня 2014 р. на території м. Донецька проводиться антитерористична операція.

Будь-яких додаткових пояснень, окрім викладених у позові, позивач не надав, як і будь-яких доказів, окрім первинних документів, які складені формально та не доводять реальності господарських операцій.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на наявність сукупності обставин, що свідчать про відсутність фактично здійснених фінансово-господарських операцій позивача з із ТОВ "Будсервіс Тайм", ТОВ "Агва Трейд Юніон" і ТОВ "ТЛК Груп", а під час судового розгляду справи встановлено, що при винесенні оскаржуваних рішень відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог законодавства, підстави для скасування податкових повідомлень-рішень відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління № 13" (вул. Кам`яномостівсяка, 41, м. Первомайськ, Миколаївська область, 55200, ідентифікаційний код 19292502) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.12.2014 р. № і № відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.09.2019 р.

Суддя Н. В. Лісовська