Справа № 128/830/19
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/830/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигаровій Д.О.

у відсутності сторін по справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції Гончарука Євгена Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції у Вінницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕAB № 958936 від 02.03.2019 року,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що він 02.03.2019 року, приблизно об 21.35 годин керував транспортним засобом «Мерседес-Віто» н з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Коцюбинського в м. Вінниця його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він нібито порушив вимоги п. 9.2.6 ПДР України, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв`язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В позові зазначає, що відповідно до положень пункту 9 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2012 № 1395 чітко зазначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Пунктом 5 розділу III Інструкції «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» встановлено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи підлягають задоволення клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Однак, в порушення даної інструкції інспектор поліції не роз`яснив позивачу права і обов`язки визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП. Крім того, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано можливість користуватись, допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Тобто, в супереч вимогам ст. 268 КУпАП, відповідач протиправно позбавив позивача такого права, хоча відповідно ст. 59 Конституції України, та ст.268 КУпАП позивач мав право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Зазначив, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення., винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Позивач вказує, що звертався до інспектора Гончарука Є.С. з проханням надати будь які докази скоєного ним адміністративного правопорушення, однак останній повідомив, що на даний час надати докази скоєного правопорушення він не може. Враховуючи це позивач знову заявив клопотання про перенесення розгляду справи, але інспектор ОСОБА_2 сказав що постанову за скоєне адміністративне правопорушення необхідно виносити одразу на місці.

Відповідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначення реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Позивач звертає увагу на той факт, що винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №958936 від 02.03.2019 року та не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

До того ж, вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами. Навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує. Тобто, відповідачем фактично не зафіксовано порушення позивачем вимог дорожнього знаку, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Будь-яких з вище наведених доказів вини позивача не надано. За вказаних обставин позивач просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в межах та за підстав вказаних у позові. Суду додав, що оскільки в нього періодично не працював показник повороту, він його показав рукою, і коли задній автомобіль блиманням фар підтвердив, що розуміє його поданий рукою знак, він зрушив з місця та здійснив маневр повороту, але був затриманий працівниками поліції, як порушник ПДР. Крім того зазначив, що працівник поліції не надав йому можливість дочекатися адвоката, на чому він наполягав, та виніс по одній і тій самій події дві різні постанови, а також відмовився їх йому вручити, хоча він також на цьому наполягав. Запис у постанові, що він відмовляєтеся від вручення постанови не відповідає дійсності, що було ним зафіксовано на мобільний телефон. В його присутності було винесено лише одну постанову, де не вірно вказано місце вчинення правопорушення, а другої постанови він взагалі не бачив і час її складання це час, коли працівники поліції вже від`їхали від місця події, що також видно з запису. Таким чином, постанова виносилася поза його присутності і він про неї нічого не знає, а перша постанова була онульована за його зверненням. Позов за заявою просить задоволити.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 позов не визнали.

Відповідач суду показав, що правопорушник був затриманий о 21-40 год.. Тоді ж було складено і постанову, але було вказано невірну вулицю, тому він виніс іншу постанову, яку позивач відмовився отримати. Можливо другу постанову він виніс вже після того, як покинув місце події, так як був виклик і вони були змушені з напарником поїхати з місця події. Перша постанова була онульована за його рапортом, а друга постанова є той самою постановою але винесена пізніше. Ствердження позивача, що ним не було порушено вимоги ПДР є неправдивими, позивач на місці зупинки сам визнав факт правопорушення і про несправності не повідомляв. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_3 пояснення підтримала, заперечила проти позову та надала суду відзив.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що згідно змісту постанови серії ЕАВ №958936 від 02.03.2019 року, приблизно об 21.35 годин ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Мерседес-Віто» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Коцюбинського в м. Вінниця і його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих підстав, що він порушив вимоги п. 9.2.6 ПДР України, вчинивши порушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. В зв`язку з вчиненним порушенням вимог ПДР на ОСОБА_1 накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень (а.с.1-2).

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічні за змістом приписи містяться у пункті 2 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, де зазначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, в тому числі, правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, яким є вулиця Київська.

Судом є встановленим, що за даною подією було складено дві адміністративні постанови.

При цьому, перша постанова була складено розглядається за місцем його вчинення, як це передбачено ст. 276 КУпАП, у присутності самого правопорушника у 22-22 год. ОСОБА_1 належним чином було роз`яснено його процесуальні права та надано за домовленістю сторін право запросити адвоката. Оговорений час склав 30 хв.

Доказом вказаного є оглянуті в судовому засіданні записи боді-камери ОСОБА_2 Згідно даного запису позивач повідомив про очікуванний час прибуття адвоката о 21-59 год. О 22.02 сторони домовилися про очікування адвоката на протязі 30 хв. Однак перша постанова була винесена вже 22-22 год. без адвоката, про що було повідомлено ОСОБА_1 ..

Згідно запису у постанові вказано, що позивач відмовився від отримання потсанови, однак це суперечить оглянутому у судовому засіданні відеозапису, з якого вбачається, що позивач вимоагав надати йому постанову, однак цього зроблено не було. Крім того, вбачається, що у 22-36 год. було здійснено від`їзд патрульної машини від міста події, однак друга постанова, якою правопорушника приятгнуто до адміністративної відповідальності винесено о 22:45:05, тобто друга постанова винесена у відсутність правопорушника, без його попередження, та не за місцем його вчинення.

У випадку, якщо вказана постанова була винесена за місцем знаходження адміністративного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення попереджений про це позивач не був.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що також визначено ст. 251 КУпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши надані докази суд вважає, що постанова серії ЕAB № 958936 від 02.03.2019 року складена з порушенням вимог закону, а тому підлягає до скасування. Справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, що передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Керуючись ПДР України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 за № 1395, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 № 1408/27853, ст.ст. 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст. 23, 31 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 23, 122 ч. 2, 222, 251, 258, 276 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №958936 від 02.03.2019 року визнати протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.А. Ганкіна