Справа № 140/2289/19
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2289/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі Міноборони, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оброни України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 04.10.2018 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.02.2019 №13, та зобов`язання Міністерство оборони України повторно розглянути документи, подані ОСОБА_1 для призначення одноразової грошової допомоги та вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду 3 групи внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з 04.10.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 15.06.2014 по 31.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції. 30.08.2014, під час виконання обов`язків військової служби, в ході антитерористичної операції в районі населеного пункту Андріївка Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу отримав мінно-вибухову травму та згодом був демобілізований по стану здоров`я. 02.04.2015 позивачу встановлено 10% втрати професійної працездатності та виплачено допомогу в розмірі 8 526,00 грн. а 23.07.2018 3 групу інвалідності. У зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності звернувся до відповідача з заявою та підтверджуючими документами про виплату компенсації відповідно до чинного законодавства. Однак, позивачу відмовили у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки зміна групи інвалідності відбулась понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача не визнає позов повністю, оскільки ступінь втрати професійної працездатності у відсотках позивачу було встановлено 02.04.2015, у свою чергу 3 групу інвалідності ОСОБА_1 отримав 23.07.2018, тобто більше двох років з часу встановлення ступеню втрати працездатності. Таким чином вважає, що позивачем не доведені факти неправомірності рішення відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У поясненнях на позовну заяву від 14.08.2019 вих. №2246 представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначає, що обласний військовий комісаріат, як повноважений орган, відповідно до Порядку №975 від 25.12.2013, оформляє та надсилає документи для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги до комісії з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка знаходиться в Департаменті фінансів Міністерства оборони України. Так, заява громадянина ОСОБА_1 разом із підтверджуючими документами, була спрямована на розгляд комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо можливості виплати заявнику одноразової грошової допомоги, як інваліду 3-ої групи та розглянута останньою, що підтверджується протокольним рішенням №13 від 08.02.2019, яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з тих підстав, що у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

У відповіді на відзив від 02.09.2019 позивач підтримав доводи, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період 15.06.2014 по 31.08.2014 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції (Донецькій та Луганській областях), що підтверджується довідкою від 14.10.2014 №6636 (а. с.23).

30.08.2015 позивач під час виконання обов`язків військової служби в ході антитерористичної операції в районі населеного пункту Андріївка Донецької області під час отримав мінно-вибухову травму. Дана обставина підтверджується довідкою від 04.05.2018 №756 (а. с. 25).

Згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0001639, 02.04.2015 ОСОБА_1 встановлено 10% втрати професійної працездатності (а. с. 27).

Як вбачається з витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1068 від 18.04.2018 травма колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1988 р. н.: «Мінно-вибухова травма. Дотичне вогнепальне, осколкове поранення шиї, обличчя, термічний опік полум`ям (до 1%) І-ІІ степеню (від поверхні тіла) правої кисті. Неповний внутрішньосуглобовий перелом п`яткової кістки справа в ділянці верхнього краю», - травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а. с. 9).

Як слідує з матеріалів справи, 23.07.2018 при первинному огляді інваліда позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності з 04.10.2018, травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлено на строк до 01.08.2019. Дату чергового переогляду призначено на 23.07.2019. Дані обставини підтверджуються довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №768106 (а. с. 14).

12.07.2019 при повторному огляді ОСОБА_1 3 групу інвалідності позивачу встановлено до 01.08.2021 (а. с. 26).

У зв`язку із встановленням 3 групи інвалідності, позивач через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Міністерства оборони України про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

Однак, як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.02.2019 №13, позивачу відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки 3 групу інвалідності ОСОБА_1 встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності (а. с.20).

Вважаючи дану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІІ (далі - Закон України №2232-ХІІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до статті 41 Закону України №2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон України №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з статтею 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.

Положеннями пункту дев`ятого статті 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, (далі-військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;.

Згідно з пунктом 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Відповідно до пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 15 Порядку №975 закріплено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Матеріалами справи підтверджено, що за наслідками первинного огляду 3 групу інвалідності позивачу встановлено з 04.10.2018 (а. с. 14). За наслідками повторного огляду 3 групу інвалідності встановлено з 12.07.2019 (а. с. 26).

Згідно витягу з протоколу від 12.02.2019 №13 єдиною підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги стало те, що встановлення групи інвалідності відбулося понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності (а.с.17).

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що 02.04.2015 мало місце встановлення позивачу саме ступеня втрати працездатності (10%), тоді як первинне встановлення 3 групи інвалідності, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, відбулося з 04.10.2018, що вбачається із довідки серії 12 ААА №768106 із зазначенням у ній «огляд інваліда первинний» (а. с.14).

Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, а її виплата має проводитися з урахуванням раніше виплаченої суми, оскільки первинно інвалідність 3 групи позивачу встановлена з 04.10.2018.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що комісія Міністерства оборони України, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеним положенням, відповідачем не доведено, що він діяв на підставі та у спосіб визначений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оброни України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю 3 групи з 04.10.2018 внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08.02.2019 №13.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) повторно розглянути документи, подані ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , податковий номер НОМЕР_1 ).для призначення одноразової грошової допомоги та вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з 04.10.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський