Справа № 826/13789/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кучми А.Ю. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства «ДБР-3» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ДБР-3» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2018 року ПП «ДБР-3» звернулося до суду з позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 30 травня 2018 року № 196 про скасування рішень Державної служби геології та надр України про надання спеціальних дозволів на користування надрами;

- зобов`язати Державну службу геології та надр України надати ПП «ДБР-3» додатковий строк для сплати збору за спеціальний дозвіл на користування надрами, визначений наказом Державної служби геології та надр України від 11 травня 2017 року № 210, а саме - 45 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки причинам відсутності у ПП «ДБР-3» доказів звернення до Державної служби геології та надр України із заявами про продовження строку для сплати збору за спеціальний дозвіл.

Державна служба геології та надр України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що при винесенні наказу від 30 травня 2018 року № 196 діяла у повній відповідності до п. 13 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615. Також відповідач зазначив, що не отримував від ПП «ДБР-3» клопотання про продовження строку для сплати збору за надання спеціального дозволу на користування надрами.

Від директора ПП «ДБР-3» Савчука Ю.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що він бажає особисто прийняти участь у розгляді справи, однак не має можливості прибути в судове засідання 19 вересня 2019 року у зв`язку з перебуванням на лікуванні.

Разом з тим, у судове засідання прибув представник позивача - адвокат Киченок А.С.

У відповідності до ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Враховуючи, що ПП «ДБР-3» бере участь у справі через свого представника - адвоката Киченок А.С., колегія суддів прийшла до висновку про те, що неприбуття в судове засідання іншого представника позивача (керівника юридичної особи) не може бути достатньою підставлю для відкладення розгляду справи.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ПП «ДБР-3» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та сторонами справи не заперечується, що наказом Державної служби геології та надр України від 11 травня 2017 року № 210 ПП «ДБР-3» було надано спеціальний дозвіл на користування надрами з метою видобування ільменіт-апатитових руд Південної ділянки Давидківського родовища у Житомирській області без проведення аукціону.

Листом від 12 травня 2017 року № 10499/13/12/17 Державна служба геології та надр України запропонувала ПП «ДБР-3» звернутися до Українського держаного геологорозвідувального інституту для обрахунку розміру збору за надання спеціального дозволу на користування надрами.

Згідно з інформаційним звітом Українського держаного геологорозвідувального інституту від 19 травня 2017 року розмір збору за надання спеціального дозволу на користування надрами становить 16506 тисяч грн.

Листом від 01 червня 2017 року № 12602/03/12-17 Державна служба геології та надр України повідомила позивачу про необхідність сплатити збір за надання спеціального дозволу на користування надрами у зазначеному розмірі.

У зв`язку з несплатою вказаного збору наказом Державної служби геології та надр України від 30 травня 2018 року № 196 було скасовано п. 1 додатку 1 до наказу від 11 травня 2017 року № 210 щодо видачі ПП «ДБР-3» спеціального дозволу на користування надрами.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Державної служби геології та надр України, ПП «ДБР-3» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову ПП «ДБР-3», суд першої інстанції виходив з того, що позивач в установлений законом строк не сплатив збір за надання спеціального дозволу на користування надрами та не надав доказів звернення до відповідача із заявою про продовження такого строку.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також процедуру продовження строку дії, переоформлення, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін визначає Порядок надання спеціальних дозволів на користування надрами, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок).

У відповідності до п. 2 Порядку дозволи надаються Держгеонадрами переможцям аукціонів з їх продажу та без проведення аукціонів у випадках, передбачених пунктом 8 цього Порядку, органом з питань надання дозволу, крім корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим, дозволи на видобування яких надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим згідно із цим Порядком.

Згідно з абз. 1 п. 13 Порядку за надання дозволу без проведення аукціону справляється збір у розмірі, який розраховується виходячи з початкової ціни продажу такого дозволу на аукціоні відповідно до Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2004 року № 1374.

Як раніше зазначалося, наказом Державної служби геології та надр України від 11 травня 2017 року № 210 позивачу було вирішено надати спеціальний дозвіл на користування надрами без проведення аукціону.

Положеннями абз. 3 п. 13 Порядку передбачено, що суб`єкт господарювання повинен сплатити у повному обсязі збір за надання дозволу протягом 45 календарних днів з дати відправлення повідомлення про прийняття рішення про надання дозволу.

Вказане повідомлення було направлене ПП «ДБР-3» листом від 12 травня 2017 року № 10499/13/12/17.

Відповідно до абз. 4 п. 13 Порядку у разі несплати в установлений строк збору за надання дозволу суб`єкт господарювання, щодо якого прийнято рішення про надання дозволу відповідно до пункту 8 цього Порядку, втрачає право на його отримання, а відповідне рішення скасовується.

Зазначена норма права також передбачає, що комісія з питань надрокористування, що утворена органом з питань надання дозволу відповідно до пункту 25 цього Порядку, може продовжити строк сплати збору за умови подання суб`єктом господарювання письмового клопотання про продовження строку сплати збору з обов`язковим зазначенням причини, але не більш як на 15 календарних днів.

Позивач не заперечує, що у встановлений п. 13 Порядку строк не сплатив збір за надання спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування ільменіт-апатитових руд Південної ділянки Давидківського родовища у Житомирській області.

Доводи ПП «ДБР-3» щодо незаконності скасування наказу від 11 травня 2017 року № 210 полягають у тому, що підприємство починаючи з 26 червня 2017 року неодноразово зверталося до комісії з питань надрокористування Державної служби геології та надр України із листами щодо продовження строку для сплати збору, які не були розглянуті. За твердженням позивача, прийняття наказу про скасування рішення щодо надання дозволу до вирішення клопотань про продовження строку сплати збору є передчасним.

На підтвердження своїх доводів щодо звернення із клопотання про продовження такого строку в порядку абз. 4 п. 13 Порядку позивач надав суду листи від 26 червня 2017 року № 1/6/17, від 19 липня 2017 року № 2/7/17, від 15 вересня 2017 року № 3/9/17, від 09 листопада 2017 року № 4/11/17, від 13 грудня 2017 року № 5/12/17, від 07 лютого 2018 року № 6/02/18, від 19 березня 2018 року № 7/03/18, від 12 квітня 2018 року № 8/04/18 та від 23 травня 2018 року № 9/05/18.

Докази направлення таких листів на адресу відповідача або їх вручення уповноваженій особі Державної служби геології та надр України позивачем не надані та в матеріалах справи не містяться.

У свою чергу Державна служба геології та надр України заперечує факт отримання таких листів.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ПП «ДБР-3» не довело факт звернення до комісії з питань надрокористування Державної служби геології та надр України із клопотаннями продовження строку для сплати збору. Відтак, відсутність рішення за результатами розгляду листів від 26 червня 2017 року № 1/6/17, від 19 липня 2017 року № 2/7/17, від 15 вересня 2017 року № 3/9/17, від 09 листопада 2017 року № 4/11/17, від 13 грудня 2017 року № 5/12/17, від 07 лютого 2018 року № 6/02/18, від 19 березня 2018 року № 7/03/18, від 12 квітня 2018 року № 8/04/18 та від 23 травня 2018 року № 9/05/18 не є перешкодою для скасування рішення про видачу ПП «ДБР-3» спеціального дозволу.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що відповідні листи були складені в одному примірнику та передачі до комісії через «Скриньку».

Надаючи оцінку таким доводам, колегія суддів враховує, що позивач, незважаючи на встановлений Порядком строк для сплати збору за надання спеціального дозволу, а також наслідки їх порушення та відсутність відповідей на раніше направлені листи, продовжував, за його твердження, передавати звернення у раніше обраний спосіб - через «Скриньку».

ПП «ДБР-3» не вживало заходів, спрямованих на з`ясування фактичного надходження власних листів до комісії з питань надрокористування Державної служби геології та надр України та причин відсутності відповідей на них.

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що позивач не оскаржував у встановленому законом порядку бездіяльність комісії з питань надрокористування Державної служби геології та надр України щодо не здійснення розгляду листів від 26 червня 2017 року № 1/6/17, від 19 липня 2017 року № 2/7/17, від 15 вересня 2017 року № 3/9/17, від 09 листопада 2017 року № 4/11/17, від 13 грудня 2017 року № 5/12/17, від 07 лютого 2018 року № 6/02/18, від 19 березня 2018 року № 7/03/18, від 12 квітня 2018 року № 8/04/18 та від 23 травня 2018 року № 9/05/18.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що доводи ПП «ДБР-3» щодо звернення до відповідача з листами про продовження строку для сплати збору за надання спеціального дозволу є непідтвердженими.

Також колегія суддів приймає до уваги, що з дня видачі наказу від 11 травня 2017 року № 210 ПП «ДБР-3», направлення до ПП «ДБР-3» повідомлення про необхідність сплати збору листом від 12 травня 2017 року № 10499/13/12/17, а також визначення розміру збору згідно з інформаційним звітом Українського держаного геологорозвідувального інституту від 19 травня 2017 року до дня видачі наказу від 30 травня 2018 року № 196 минув понад рік. В той час як положеннями п. 13 Порядку передбачено сплату збору протягом 45 календарних днів з дати відправлення повідомлення про прийняття рішення про надання дозволу.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наказ від 30 травня 2018 року № 196 був виданий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 11 червня 2019 року, та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ПП «ДБР-3» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ДБР-3» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Кучма

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 24 вересня 2019 року.