Справа № 640/15865/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 вересня 2019 року № 640/15865/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк»
доШевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» (далі - позивач) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, починаючи з 07.08.2019 щодо незакінчення виконавчого провадження (ВП №59738476) у відповідності до положень п.4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

зобов`язати відповідача винести рішення щодо закінчення виконавчого провадження № 59738476 у межах підстав, передбачених п.4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.08.2016 правлінням Національного банку України прийнято рішення №215-рш «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» та 16.08.2016 наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №330 запроваджено процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» та призначено уповноважену особу Фонду з делегованими повноваженнями ліквідатора.

Позивач зазначив, що постановою від 07.08.2019 відкрито виконавче провадження №59738476 з примусового виконання постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 16 692,00 грн.

Разом з тим, на думку позивача, незважаючи на перебування публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» в процесі ліквідації та в порушення пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем не закінчено виконавче провадження №59738476.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2019 вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на позовну заяву та надання копій матеріалів виконавчого провадження № 59738476.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву та копії матеріалів виконавчого провадження не подав, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

На підставі частини дев`ятої статті 205 КАС України, за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Шереметом О.В. від 07.08.2019 відкрито виконавче провадження №59738476 з примусового виконання постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.08.2019 ВП №59379683 про стягнення виконавчого збору з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ КБ «Євробанк» в розмірі 16 692,00 грн.

Позивач вважає, що виконавче провадження №59738476 протиправно відкрито після відкликання банківської ліцензії ПАТ КБ «Євробанк», а тому воно підлягає закінченню на підставі пункту 4 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно статті 15 Закону № 1404-VІІІ сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Як встановлено судом, постановою від 07.08.2019 відкрито виконавче провадження №59738476 з примусового виконання постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05.08.2019 ВП №59379683 про стягнення виконавчого збору з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» в розмірі 16 692,00 грн.

Боржником згідно постанови зазначено - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ КБ «Євробанк», а стягувачем - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Судом встановлено, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 17.06.2016 № 73-рш «Про віднесення ПАТ КБ «Євробанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.06.2016 № 1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно вказаного рішення розпочато процедуру виведення ПАТ КБ «Євробанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ КБ «Євробанк» визначені ст.ст. 37 - 39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кононцю Вадиму Валерійовичу на один місяць з 17 червня 2016 року до 16 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 16.08.2016 № 215-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.08.2016 № 1523, «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно вказаного рішення розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Євробанк» з 17 серпня 2016 року до 16 серпня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ КБ «Євробанк».

Згідно з пунктом 4 частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

В той же час, як передбачено статтею 39 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі: прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Виходячи із зазначених правових норм, у випадку якщо боржником у виконавчому документі значиться банк, відносно якого Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації, державний виконавець повинен повернути виконавчий документ стягувачу, водночас, якщо виконавче провадження уже відкрито, то таке підлягає закінченню.

Розмір виконавчого збору визначено в сумі 16 692,00 грн., тобто, згідно частини третьої статті 27 Закону № 1404-VІІІ у розмірі, що застосовується до юридичних осіб за примусове виконання рішень немайнового характеру.

Зазначеним підтверджується, що фактично за вказаним виконавчим провадженням боржником є юридична особа - банк, що з урахуванням наведеного вище з 16.08.2016 перебуває в процесі ліквідації, і по вимогах до якого були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження станом на 07.08.2019.

Крім того, згідно частини третьої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Орган стягнення, приймаючи постанову про відкриття провадження з виконання постанови про стягнення з банку виконавчого збору, зобов`язаний враховувати відповідні положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо неможливості стягнення з банку будь-яких коштів, безпосередньо не пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вказані законодавчі обмеження відповідачем враховані не були, що призвело до винесення постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 16 692,00 грн. ВП №59379683, а в подальшому, постанови про відкриття виконавчого провадження №59738476 від 07.08.2019 з примусового виконання вказаної постанови.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про наявність у відповідача бездіяльності щодо незакінчення виконавчого провадження № 59738476 у відповідності до положень пункту 4 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VІІІ та, як наслідок, наявність підстав для зобов`язання відповідача вчинити зазначені дії.

Станом на момент ухвалення рішення відповідачем не надано доказів щодо вчинення ним відповідний дій та винесення постанови про закінчення зазначеного виконавчого провадження.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не спростовано жодними доказами допущення ним протиправної бездіяльності та не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття ним рішень у межах ВП 59738476.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 35, код 21708016) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо незакінчення виконавчого провадження №59738476 у відповідності до положень пункту 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винести рішення щодо закінчення виконавчого провадження № 59738476 у порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Євробанк» (01032, м. Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 35, код 21708016) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ч. 6 ст.287, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Шулежко