Справа № 160/1557/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1557/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства Новомосковської пересувної механізованої колони №91 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 р. (суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/1557/19 за позовом Обласного комунального підприємства Новомосковської пересувної механізованої колони №91 до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство Новомосковська пересувна механізована колона № 91 звернулось до суду із позовною заявою, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Харченко Тетяни Володимирівни від 26 грудня 2018 року ВП № 57823457 про арешт коштів боржника, що знаходяться на рахунках: - АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, р/р НОМЕР_1 ; АТ КБ "ПриватБанк" МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ; АТ КБ "ПРиватБанк" МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ; АТ "Банк Січ", МФО 380816, р/р НОМЕР_4 ; Філія Дніпропетровське обласне АТ "Ощадбанк", МФО 305482, р/р НОМЕР_5 ; Філія Дніпропетровське обласне АТ "Ощадбанк", МФО 305482, р/р НОМЕР_6 ; ПАТ "Промінвестбанк", МФО 300012 р/р НОМЕР_7 .

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що державний виконавець, приймаючи постанову про накладення арешту на рахунки позивача, керувався статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження", згідної якої арешт на кошти накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватне виконавця на все майно боржника або на окремі речі. У даному випадку сума стягнення складає 348274,79 грн., однак державний виконавець наклав арешт на всі кошти, що містяться на вказаних у постанові рахунках. Також, позивач вказує, що арешт накладено на кошти, які знаходяться на рахунках, які не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Обласне комунальне підприємство Новомосковська пересувна механізована колона №91 звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просить змінити оскаржене рішення в частині відмови у задоволенні позовної заяви та задовольнити її частково, а саме: - визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Харченко Тетяни Володимирівни від 26 грудня 2018 року ВП № 57823457 про арешт коштів боржника, що знаходяться на рахунках: - Філія Дніпропетровське обласне АТ "Ощадбанк", МФО 305482, р/р НОМЕР_5 ; - Філія Дніпропетровське обласне АТ "Ощадбанк", МФО 305482, р/р НОМЕР_6 . В іншій частині залишити рішення без змін. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що Постановою про арешт коштів боржника ВП №57823457 від 26.12.2018 р. накладений арешт на кошти позивача, що знаходяться на всіх його рахунках у банківських установах, у тому числі і на кошти, які використовуються для виплати заробітної плати та податків, у тому числі і єдиного внеску, що знаходяться у ПАТ «Ощадбанк». Вказує, що це також суперечить положенням частини дванадцятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та частини шостої статті 24 Закону України «Про оплату праці» в частині пріоритетності зобов`язань з оплати праці та сплати єдиного внеску перед іншими зобов`язаннями».

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

07 грудня 2018 року, державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на підставі вимоги №Ю-2, виданої 14.08.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області (а.с.61) щодо стягнення з ОКП "Новомосковська ПМК №91" заборгованості зі сплати єдиного внеску 348 274, 79 грн., прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №57823457. 26. Відповідачем в межах виконавчого провадження №57823457 прийнято постанову від 26.12.2018 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника у банках, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Зазначено про арешт коштів у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 383 240,26 грн.

Не погодившись з винесеною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався нормами, регламентованими Законом України «Про виконавче провадження», та дійшов висновку, що постанова від 26.12.2018 року про арешт коштів боржника, яка винесена відповідачем у виконавчому провадженні №57823457, є правомірною.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Законом України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 18 Законом України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 7 частини 2 статті 18 цього ж Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейська обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч,2 ст.52 цього Закону).

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, у тому числі вчиняти заходи примусового виконання рішень щодо стягнення звернення на заробітну плату.

Щодо доводів позивача про те, що спірною постановою накладено арешт на кошти, у тому числі на рахунки ПАТ «Ощадбанк», які використовуються для виплати заробітної плати та податків, які підпадають під категорію захищених коштів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 151 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 191 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України "Про теплопостачання", статті 181 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 73 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у. зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, те що постановою про арешт коштів боржника ВП №57823457 від 26.12.2018 року накладений арешт на кошти у тому числі на рахунки ПАТ «Ощадбанк», які використовуються для виплати заробітної плати та податків, підпадають під категорію захищених коштів, не є підставою для визнання її протиправною та скасування, оскільки обов`язок Банку у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Крім того, судом першої інстанції правильно вказано, що у постанові про накладення арешту на кошти, державний виконавець зазначив: "крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику". Тобто, державний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, а саме: що не підлягають арешту кошти, що містяться на рахунках боржника стягнення на які заборонено Законом, у тому числі ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження", перелік яких не містить обмежень щодо накладення арешту на рахунок, на який нараховується заробітна плата.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що постанова від 26.12.2018 про арешт коштів боржника, яка винесена відповідачем у виконавчому провадженні № 57823457 є правомірною та такою, що скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства Новомосковської пересувної механізованої колони №91- залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 р. в адміністративній справі №160/1557/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 вересня 2019 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі 26 вересня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук