Справа № 824/758/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/758/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд визнати протиправним рішення про залишення скарги без розгляду, прийняте ОСОБА_2 та зобов`язати розглянути скаргу ОСОБА_1 на вимогу про сплату боргу (недоїмки).

В обґрунтування заявлених вимог позивач, посилаючись на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Порядок розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, вказував, що не погоджується із рішенням про залишення скарги без розгляду, прийняте ОСОБА_2 , оскільки вважає його протиправним.

Ухвалою суду від 30 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що скарга ОСОБА_1 від 17 травня 2019 року на вимогу про сплату боргу (недоїмки ) від 13 березня 2019 року №Ф-846-50 надійшла до контролюючого органу, який не уповноважений її розглядати. На цій підставі відповідач вважає, що ним правомірно прийнято оскаржуване позивачем рішення.

Крім цього, у додаткових поясненнях відповідач вказував, що відповідно до Положення про Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області, затвердженого наказом ДФС від 01 лютого 2019 року №80 Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області є територіальним органом ДФС України, який підпорядковується ДФС. (пункт 1 Положення). У складі Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області на правах відокремлених підрозділів утворюються управління, до складу яких входить державні податкові інспекції. Управління та державні податкові інспекції у складі управлінь, утворені на правах відокремлених підрозділів Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області. Зазначено, що Вижницька ДПІ Вижницького управління, де перебуває на податковому обліку позивач, є відокремленим підрозділом Головного управління ДФС у Чернівецькій області. Вищестоящим органом, до якого слід оскаржувати податкову вимогу є ДФС України, про що позивачу було повідомлено в кожному з рішень про залишення без розгляду.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 25 червня 2008 року позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, а з 28 березня 2019 року припинено його підприємницьку діяльність.

13 березня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області сформовано позивачу, як фізичній особі-підприємцю, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-846-50, згідно якої загальна сума боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску становить 18276,72 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, позивачем подано скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-846-50 від 13 березня 2019 року.

Рішенням №К3384/ФОП/24-13-50-07-11, прийнятим начальником Вижницького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області Додяком В. В . 19 квітня 2019 року залишено скаргу без розгляду, у зв`язку із тим, що оскільки вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 березня 2019 року №846-50 сформовано та надіслано Вижницьким управлінням ГУ ДФС у Чернівецькій області, то відповідно до положень статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" така вимога може бути оскаржена до Державної фіскальної служби України протягом десяти календарних днів з дня отримання рішення або в судовому порядку.

17 травня 2019 року позивачем знову подано скаргу на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-846-50 від 13 березня 2019 року.

12 червня 2019 року заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області Чернівчан Н.В. прийнято рішення №К/4466/ФОП/24-13-13-06, в якому вказано, що вимога про сплату боргу винесена уповноваженою особою Головного управління ДФС у Чернівецькій області, а тому скарга надіслана позивачем до контролюючого органу, не уповноваженого її розглядати. На цій підставі скаргу позивача залишено без розгляду.

Не погоджуючись із рішенням №К/4466/ФОП/24-13-13-06 від 12 червня 2019 року про залишення скарги без розгляду, прийнятим заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, варто зазначити таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до положень частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Отже, платник єдиного внеску має право оскаржити вимогу про сплату єдиного внеску до органу доходів і зборів вищого рівня шляхом подання скарги у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу вимогу про сплату боргу від 13 березня 2019 року №846-50 винесено уповноваженою особою Вижницького управління ГУ ДФС у Чернівецькій області Додяком В.В .

Водночас відповідно до Положення про Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області, затвердженого наказом ДФС від 01 лютого 2019 року №8,0 Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області є територіальним органом ДФС України, який підпорядковується ДФС (пункт 1 Положення). У складі Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області на правах відокремлених підрозділів утворюються управління, до складу яких входить державні податкові інспекції. Управління та державні податкові інспекції у складі управлінь, утворені на правах відокремлених підрозділів Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області.

Відтак, Вижницьке управління ГУ ДФС у Чернівецькій області, де перебуває на податковому обліку позивач, є фактично відокремленим підрозділом Головного управління ДФС у Чернівецькій області.

За таких обставин, вищестоящим органом, до якого позивач має право подати письмову скаргу на вимогу про сплату боргу від 13 березня 2019 року №846-50 є ДФС України, про що позивачу було повідомлено як в рішенні про залишення скарги без розгляду від 19 квітня 2019 року №К3384/ФОП/24-13-50-07-11, так і в оскаржуваному позивачем рішенні від 12 червня 2019 року №К/4466/ФОП/24-13-13-06.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, 09 грудня 2015 року Міністерством фінансів України прийнято наказ №1124 Про затвердження Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03 лютого 2016 року за №178/28308 (Далі - Порядок №1124).

Цей Порядок визначає процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті (пункт 1 Порядку №1124).

Пунктом 3 Розділу IV Порядку №1124 визначено, що скарга, подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу III цього Порядку, а також відкликана відповідно до цього Порядку, не підлягає розгляду контролюючими органами, про що виноситься рішення про залишення скарги без розгляду та робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Отже, наслідком порушення порядку подання скарги є винесення контролюючим органом рішення про залишення скарги без розгляду.

Враховуючи, що позивачем було порушено порядок подання скарги, а саме - скаргу подано до органу не уповноваженого її розглядати, то суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржуване рішення про залишення скарги без розгляду.

Відтак, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правові підстави для його скасування відсутні.

При цьому позовна заява не містить обґрунтованих доводів та посилань на порушення відповідачем конкретних норм при прийнятті оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій щодо не розгляду скарги позивача на вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-846-50 від 13 березня 2019 року, прийнявши оскаржуване рішення. Натомість доводи позивача, з огляду на вище викладене, є безпідставними та не свідчать про обґрунтованість позову, а тому такий задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2019 року.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-а)

Суддя Лелюк О.П.