Справа № 340/1033/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1033/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 р. (суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/1033/19 за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства "Ефект", про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В :

Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Приватного підприємства "Ефект" на користь Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкцій у розмірі 43653,33 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 209,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконується норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю та самостійно не сплачено адміністративно-господарські санкції, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість з адміністративно-господарських санкцій в сумі 43653,33 грн. та пені в розмірі 209,52 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким стягнути з Приватного підприємства «Ефект» адміністративно-господарські санкції за невиконання вимог Закону України «Про основи соціального захисту осіб з інвалідністю в Україні» в 2018 році в розмірі 43653,33 грн. та пені в розмірі 209,52 грн. Апелянт вказує на те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю на підприємство покладено обов`язок щодо забезпечення певної кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому підприємство не звільняється від обов`язку сплачувати адміністративно-господарські санкції до відділення Фонду на підставі статті 20 Закону, оскільки зазначена норма не ставить відповідний обов`язок підприємства у залежність від будь-яких обставин, з яких особа з інвалідністю не працює на підприємстві.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноваженого представника не направив. В апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Приватне підприємство Ефект 25.11.1992 року зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку в Кіровоградському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.32-35). 04.02.2019 року ПП Ефект подано до Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік (Форма №10-ПІ) відповідно до змісту якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2018 році складала 15 осіб, при цьому норматив створення робочих місць для інвалідів становить 1 робоче місце (а.с.6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем вчинено всі передбачені чинним законодавством заходи спрямовані на працевлаштування осіб з інвалідністю на своєму підприємстві, однак робочі місця протягом 2018 року залишилися вакантними з незалежних від ПП Ефект причин.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями частини 8 статті 69 Господарського кодексу України визначено, що підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Статтею 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 цього ж Закону передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю, з огляду і на приписи Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року N 70, роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджена форма звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядок подання форми звітності N 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)".

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з огляду на зміст рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 р. у справі №811/1310/18 за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства Ефект про стягнення адміністративно-господарської санкції та пені, яке 20.09.2018 р. набрало законної сили, ПП Ефект створено одне робоче місце для особи з інвалідністю, у зв`язку з чим до територіального органу центру зайнятості 05.01.2017 р. подано первинний звіти за формою №3-ПН (а.с.24-27).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 17 січня 2019 року підприємством до Світловодського міськрайонного центру зайнятості подавалась уточнююча інформація про попит на робочу силу (вакансії) (звітність форми №3-ПН) (а.с.21-23). Однак, особи з інвалідністю для працевлаштування до ПП Ефект упродовж 2018 року територіальним органом центру зайнятості не направлялись, доказів відмови відповідача у працевлаштуванні інвалідів направлених на вакантні посади позивачем суду не надано.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що відповідачем було виконано всі вимоги, передбачені чинним законодавством України щодо організації та створення робочих місць для осіб з інвалідністю.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 р. в адміністративній справі №340/1033/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 вересня 2019 р. і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена у повному обсязі 25 вересня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук