Справа № 206/4223/19
Суддя: Маштак К. С.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4223/19
Провадження № 2-а/206/79/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стахів О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Любишко Дмитра Сергійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з даним позовом з огляду на наступні обставини. 19.07.2019 відповідачем було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн. Транспортний засіб HYUNDAI TUCSОN, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач належить, Товариству з обмеженою відповідальністю та іноземною інвестицією «Континентал Сервісіз», вид діяльності вищезазначеного товариства не пов`язаний з використанням автомобілів для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, відтак транспортний засіб HYUNDAI TUCSОN, д.н.з. НОМЕР_1 технічному контролю не підлягає. Позивач зазначив, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив права позивача. В зв`язку із чим, позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-ї роти, 1-го батальйону старшого лейтенанта поліції Любишко Дмитра Сергійовича ЕАВ № 1344354 від 19.07.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представником третьої особи до канцелярії суду було подано письмові пояснення, в яких зазначено про те що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки автомобіль, яким керував позивач підлягає обов`язковому технічному контролю, пояснення позивача не відповідають дійсності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2019 відносно ОСОБА_1 була складена постанова серії ЕАВ № 1344354 про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із тим, що водій, тобто позивач, керував транспортним засобом, який вчасно не пройшов технічний контроль, чим порушив ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» (а.с. 4).

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше. Частиною 3 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач повідомлений належним чином про місце, дату та час проведення судового засідання у судове засідання для надання пояснень по суті позовних вимог не з`явився, жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме використання транспортного засобу HYUNDAI TUCSОN, д.н.з. НОМЕР_1 для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку та взагалі його відношення до транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю не надав.

В той же час, письмові пояснення надані третьою особою до суду також не містять жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а містять лише цитування нормативно-правових актів, а в свою чергу суд не може посилатися лише на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в якій також не наведено жодного доказу на якому ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, як на беззаперечний доказ вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі зазначені обставини адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 р. у справі № 338/1/17.

Відтак, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Щодо доводів позивача стосовно незаконного розгляду справи відповідачем на місці зупинки транспортного засобу, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

«Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право виносити постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, без перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату для надання часу для пошуку адвоката, надання пояснень, доказів, тощо. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП - закриттю, в задоволенні іншої частини позову (визнання постанови незаконною) судом має бути відмовлено.

Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, компенсацію судових витрат необхідно здійснити за рахунок держави. На підставі викладеного та керуючись ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 121, 213, 222, 251, 254, 258, 288 КУпАП, ст.ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Любишко Дмитра Сергійовича (місцезнаходження: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а), третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а) про скасування постанови задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1344354 від 19.07.2019 щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його (її) проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, що відповідає п. 15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України.

Повне судове рішення складено 20.09.2019

Суддя К.С. Маштак