Справа № 495/11513/18
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ провадження 2-а/495/35/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 вересня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/11513/18,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Шматко Андрія Івановича про скасування постанови серії ДПО18 №414320 про адміністративне правопорушення від 11.12.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Інспектора СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Шматко Андрія Івановича, про скасування постанови серії ДПО18 №414320 про адміністративне правопорушення від 11.12.2018 року, просить суд: визнати дії Інспектора СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області Шматко Андрія Івановича щодо складання постанови серії ДПО18 №414320 про адміністративне правопорушення від 11.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП незаконними, постанову скасувати та провадження закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.12.2018 року близько 13-40 години, він керуючи автомобілем ВАЗ 2110 , д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в с. Маяки Біляївського району Одеської області у напрямку м. Білгород - Дністровський Одеської області та перетинаючи регульоване перехрестя вул. Б.Хмельницького-Успенська був зупинений за вимогою співробітника патрульної поліції Інспектором СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області Шматко А.І, який звинуватив його у порушенні правил дорожнього руху, а саме, що він нібито проїхав регульоване перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Після вказаного відповідачем було складено постанову серії ДПО18 №414320 про адміністративне правопорушення від 11.12.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 425 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивачем також вказується на порушенні самого розгляду справи, а саме стверджує, що інспектором не було доведено йому про можливість скористатись правовою допомогою, не надано можливості залучення представника при розгляді адміністративної справи, тобто не роз`яснено його прав. Усі його пояснення, що спростовують вину залишились поза увагою.

Враховуючи усе наведене вище, посилаючись на відсутність в його діях вини вказаної у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, на порушення його прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, порушення самої процедури розгляду справи у зв`язку із відсутністю жодних належних та допустимих доказів обставин, викладених у оскаржуваній постанові, він і звернувся до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи / у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що дійсно Інспектором СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковником поліції Шматко Андрія Івановича, 11.12.2018 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ДПО18 №414320.

Так, у постанові зазначається, що 11.12.2018 року о 13-40 годині в с. Маяки на перехресті вулиць Б. Хмельницького-Успенська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав регульоване перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.Г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

За вказане правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частина 2 статті 2 КАС України наголошує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пункту 19 статті 4 КАС, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст..5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 245 КУпАП України передбачено, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Окрім того, статтею 254 Кодексу України встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, положеннями статті 258 КУпАП визначено у яких випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається і як видно, стаття 122 КУпАП у перелік таких адміністративних правопорушень не входить.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті; 2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (передбачені законом незначні правопорушення - самовільне сінокосіння, засмічення лісів, безквитковий проїзд тощо).

Відповідно до частини третьої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Оскільки, частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП, тому при виявленні такого правопорушення уповноваженою на те посадовою особою повинен складатись протокол про його вчинення відповідно до статті 254 КУпАП.

Наведене підтверджується також Науково-консультативним висновком за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України Смоковича М. І . щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положень статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно з яким, працівники ДАІ не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частинами першою, другою та третьою статті 122 КУпАП. Суб`єкти владних повноважень (працівники ДАІ) мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч.1 ст. 258 КУпАП, за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складення такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 122 КУпАП, обов`язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, враховуючи, що на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому й винесення постанов у таких справах уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП. Розгляд справ у такому випадку повинен проводитись за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

З матеріалів справи не вбачається, що посадовою особою за скоєння адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення, що суперечить нормам чинного законодавства.

Згідно ст.. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В якості обґрунтування правомірності своїх дій по винесенню оскаржуваної постанови, відповідачем приєднано до матеріалів справи диск відео фіксації правопорушення, проте з нього неможливо достовірно встановити, чи дійсно вказаний автомобіль, що проїхав регульоване перехрестя та закінчував маневр на жовтий заборонений сигнал світлофора належить позивачу, так само неможливо встановити і факту самого правопорушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства.

При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Як передбачено ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

За змістом п.1-2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

У відповідності до п.8.7.3.г Правил дорожнього руху, жовтий колір світлофора забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до п. 8.11. Правил дорожнього руху, (затверджені Постановою від 10 жовтня 2001р. №1306) водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналогічного Висновку дійшов Верховний суд України у рішенні від 26.07.2019 року по справі №751/4088/17.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідачів, тобто відповідачі повинні довести суду правомірність складання вищезазначених постанов.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, враховуючи відсутність доведеності вини позивача вказаної у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 414320 від 11.12.2018 року, враховуючи порушення самої процедури розгляду справи у зв`язку із не складанням протоколу про адміністративне правопорушення, відсутністю жодних належних та допустимих доказів, які б обґрунтували правомірність винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що дії Інспектора СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Шматко Андрія Івановича мають бути визнані неправомірними, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню як незаконна, а також провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Шматко Андрія Івановича про скасування постанови серії ДПО18 №414320 про адміністративне правопорушення від 11.12.2018 року є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 122, 245, 251, 254,258 КУпАП, ст. ст. 2, 4, 5, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

УХВАЛ И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Шматко Андрія Івановича про скасування постанови серії ДПО18 №414320 про адміністративне правопорушення від 11.12.2018 року - задовольнити.

Визнати дії СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковника поліції Шматко Андрія Івановича по складанню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 414320 від 11.12.2018 року- протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 414320 від 11.12.2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду у відповідності до ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектор СОПП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області полковник поліції Шматко Андрій Іванович, адреса: вул. Успенська, 2а, м. Біляївка Одеська область.

Повний текст рішення складений 24 вересня 2019 року.

Суддя: