Справа № 640/6955/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6955/19 Суддя першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Лічевецького І.О., Файдюка В.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної комісії Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центральної комісії Міністерства юстиції України (далі - Відповідач, Центральна комісія Мін`юсту) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Центральної комісії Мін`юсту від 17.11.2017 року, оформлене протоколом №17 в частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні його звернення про переведення з однієї установи виконання покарань до іншої;

- зобов`язати Центральну комісію Мін`юсту повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про його переведення із Замкової виправної колонії №58 до Софіївської виправної колонії №55 Запорізької області або інших установ, області яких межують з Автономною Республікою Крим.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2019 року відмовлено у продовженні Позивачу процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви та повернуто ОСОБА_1 позовну заяву без розгляду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у межах встановленого судом десятиденного строку недоліки позовної заяви усунуті не були, а викладені у клопотанні про продовження строку для усунення недоліків підстави - звернення до центру безоплатної правової допомоги, не можуть вважатися поважними та свідчити про наявність непереборних обставин, з якими Позивач пов`язує неможливість своєчасного усунення виявлених судом недоліків.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на повторний розгляд. Свої доводи обґрунтовує тим, що в ухвалі суду від 29.05.2019 року не надано оцінку документам, які направлялися ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення визначених в ухвалі від 29.07.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

У межах встановлених судом строків відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 26.04.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду, відсутності у позовній заяві: реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу); власного письмового підтвердження Позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; а також недоданням до неї документу про сплату судового збору на суму 768,40 грн. або актуальної довідки про відсутність на особовому рахунку ОСОБА_1 грошових коштів.

Спосіб усунення недоліків було визначено судом першої інстанції шляхом надання: належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ст. 160 КАС України разом з її копією для відповідача; заяви про поновлення строків звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою; довідки про відсутність на особовому рахунку станом на теперішній час грошових коштів або оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом майнового характеру у розмірі 768,40 грн.

Згаданою ухвалою надано строк для усунення визначених у судовому рішенні недоліків - десять днів з моменту вручення копії ухвали, копію якої Позивачем було отримано 13.05.2019 року (а.с. 10) та підтверджується останнім.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва Гогіним В .І . 20.05.2019 року було направлено клопотання про продовження на десять днів строку для усунення недоліків позовної заяви з метою забезпечення отримання від центру надання правової допомоги документів, складених на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 29.05.2019 року суд першої інстанції повернув позовну заяву з посиланням на те, що вимоги ухвали від 26.04.2019 року виконані не були без поважних причин, оскільки факт звернення за отриманням правової допомоги не є об`єктивною перешкодою для своєчасного усунення виявлених судом недоліків.

Однак з такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Приписи п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, єдиною підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України є неусунення позивачем недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції враховується, що в силу ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки з урахуванням особливостей процедури їх визначення визначаються в законі (щодо граничної тривалості), а суд вправі конкретизувати строк у межах, визначених у законі.

За правилами ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Вирішуючи питання щодо застосування даної норми права, Верховний Суд у постанові від 16.08.2019 року у справі № 812/1866/17 зазначив, що у суду є свобода розсуду (дискреційні повноваження) на продовження процесуальних строків, адже лише суд вирішує, яка причина невиконання вимог ухвали, в межах строку встановленого ухвалою, є поважною та які докази можна брати до уваги за умови обґрунтування позиції відповідними доводами. При цьому суд зобов`язаний діяти в межах процесуального строку, встановленого законодавством (який не може перевищувати 10 днів), виходити з оцінки й аналізу всіх наведених доводів, а також із того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на усунення недоліків.

Судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції, що ОСОБА_1 було надано максимальний визначений законодавцем як достатній десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу, що у своєму клопотанні про продовження строків для усунення недоліків на десять днів, яке направлено за три дні до закінчення строку для усунення недоліків позовної заяви, Позивач вказував на те, що звернувся за отриманням безоплатної правової допомоги 14.05.2019 року, тобто на наступний день після отримання копії ухвали від 26.04.2019 року. Крім того, зазначав, що продовження строку на саме на такий час необхідне для отримання документів від центру надання правової допомоги засобами поштового зв`язку та подальшого направлення їх на адресу суду.

На думку судової колегії, твердження суду першої інстанції про те, що звернення ОСОБА_1 до юриста за правовою допомогою не позбавляло його можливості усунути недоліки в установлений судом строк, є помилковими, оскільки правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення. Тобто, факт звернення особи за такою допомогою свідчить про її намір реалізувати свої процесуальні права, у тому числі, щодо усунення визначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків.

Крім того, Окружним адміністративним судом міста Києва було залишено поза увагою факт перебування ОСОБА_1 у місцях позбавлення волі, що передбачає відмінний від звичайного режим спілкування та листування, запровадження яких може збільшити термін пересилання поштової кореспонденції.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що 11.06.2019 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва було направлене датоване 05.06.2019 року клопотання про усунення недоліків позовної заяви разом з довідкою від 15.05.2019 року №130 про залишок коштів на особовому рахунку, заявою про поновлення строку на оскарження та виправленою позовною заявою.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що у заявленому Позивачем клопотанні про продовження строку для усунення недоліків містилися прийнятні аргументи щодо його обґрунтованості. Тому залишення його без задоволення судом першої інстанції, що мало наслідком повернення позовної заяви без розгляду йде у розріз з обов`язком суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з додержанням принципу розумності та пропорційності. Висновок суду про відсутність підстав для задоволення клопотання про продовження строку не можна вважати таким, що прийнятий із додержанням балансу між метою забезпеченням належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на звернення до суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, а також встановлені вище обставини, свідчить, що постановлена передчасно оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню як така, що прийнята передчасно.

З огляду на викладені обставини у сукупності, а також зважаючи на те, що поверненню позовної заяви на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України обов`язково повинна передувати перевірка усунення позивачем протягом встановленого строку недоліків позовної заяви, визначених ст. ст. 160, 161 КАС України, а не підтвердження належними та допустимими доказами обґрунтованості позовних вимог, судова колегія приходить до висновку про передчасність та помилковість постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про повернення позовної заяви було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 121, 169, 242-244, 250, 308, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 травня 2019 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді І.О. Лічевецький

В.В. Файдюк

Повний текст постанови складено «26» вересня 2019 року.