Справа № 120/2293/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 вересня 2019 р. Справа № 120/2293/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лояніча В.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Чайки А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) із позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач). У позовній заяві просила визнати протиправним та частково скасувати: податкове повідомлення - рішення № форми «Р» яким їй збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування на суму 71886,91 грн. та податкове повідомлення - рішення № форми «Р» яким їй збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму 5391,52 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що відповідачем проведено податкову перевірку, за результатом якої складено Акт від 28.01.2019 № 176/13/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року», яким задокументовано порушення нею норм податкового законодавства.

25.02.2019 року позивачем отримано два податкових повідомлення-рішення, що прийняті Головним управлінням ДФС у Вінницькій області, а саме № від 15.02.2019 року, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 140507,66 грн., та № від 15.02.2019 року, про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 8476,13 грн.

Частково не погоджуючись із цими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернулася із позовом до суду. Аргументуючи протиправність отриманих податкових повідомлень - рішень у частині, позивач зазначила, що відповідачем при їх прийнятті не враховано норм Податкового кодексу України, відповідно до яких до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Ухвалою суду від 19.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду на 13.08.2019 року о 09:45 год.

13.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління ДФС у Вінницькій у якому відповідач просив у задоволенні вимог позову відмовити повністю. Мотивуючи відзив відповідач зазначив, що в ході документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_2 встановлено, що позивачем не подано податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, в результаті чого позивачем занижено загальний річний оподатковуваний дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) на суму 565075,64 грн. Як зазначив відповідач, фактичною підставою для такого висновку стало те, що ГУ ДФС у Вінницькій області надіслано запит від 28.09.2018 № 10581/10/02-32-50-02 до ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» для підтвердження виплачених доходів і надання документів. На вказаний запит отримано відповідь, згідно якої підтверджено достовірність даних про суми виплачених доходів на користь ОСОБА_2 зазначених у звітності ф. 1-ДФ за 3 кв. 2015 року. На підставі цього, відповідач дійшов висновку, що позивачем не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та відповідно не нараховано і не сплачено податок на доходи фізичних осіб.

Щодо суми донарахованого податкового зобов`язання, то відповідач зіслався на п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, згідно якого ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо нарахованих доходів. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Тому, відповідач вважає, що оскільки база оподаткування щодо доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (станом на 01.01.2015 р. мінімальна заробітна плата 1147,00 грн.), то ставка податку складає 15% та 20% відповідно.

Відтак, за результатами перевірки платнику податків - фізичній особі ОСОБА_2 донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 112406,13 грн.

Висновок про заниження чистого оподатковуваного доходу за 2015 рік на суму 565075,64 грн. став також і підставою для донарахування суми військового збору у розмірі 8476,13 грн.

У судовому засіданні 13.08.2019 року судом на підставі клопотання учасників справи постановлено ухвалу про оголошення перерви до 17.09.2019 року з метою уточнення суми, донарахованого на підставі оскаржуваних податкових повідомлень - рішень грошового зобов`язання.

17.09.2019 року відповідачем подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи перерахунку основної суми донарахованих податків і зборів та штрафних санкцій до акту позапланової невиїзної документальної перевірки ОСОБА_2 від 28.01.2019 № 176/13/ НОМЕР_1 . У перерахунку суми грошового зобов`язання відповідачем зазначено, що достовірною сумою загального оподаткованого доходу отриманого позивачем слід вважати 205641 грн.08 коп. Тому, правильною сумою грошового зобов`язання за платежем «податок із доходів фізичних осіб за 2015 рік» є 50649,01 грн. (40519 грн.21 коп. основне зобов`язання та 10129 грн. 80 коп. штрафна санкція). За платежем «військовий збір» правильною сумою грошового зобов`язання є 3855 грн. 76 коп. (3084 грн. 61 коп. основне зобов`язання та 771 грн. 15 коп. штрафна санкція).

17.09.2019 року відповідачем подано клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником. Клопотання мотивовано тим, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р «Питання Державної податкової служби», почала свою роботу Державна податкова служба України. Керівникам податкових органів на місцях було доручено здійснити всі заходи для виконання завдань необхідних для здійснення ДПС функцій і повноважень ДФС що припиняється. У зв`язку із цим, розпочало виконання функцій у спірних правовідносинах Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області) замість Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (ГУ ДФС у Вінницькій області), що припиняється.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року судове засідання відкладено на 19.09.2019 р. о 09:30 год. у зв`язку із поданням сторонами по справі клопотань про відкладення судового засідання.

У судовому засіданні 19.09.2019 року судом постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача від 17.09.2019 року та замінено Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

У судовому засіданні 19.09.2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. В усних поясненнях звернув увагу суду на те, що відповідач неправильно визначив суму оподатковуваного доходу позивача. Допущена помилка призвела до неправильного обрахування сум донарахованих на підставі оскаржуваних податкових повідомлень - рішень грошових зобов`язань.

Представник відповідача у вступному слові погодився із аргументами позивача про допущення помилки при визначенні суми загального оподаткованого доходу отриманого позивачем. При цьому пояснив, що правильною сумою оподаткованого доходу слід вважати 205641 грн.08 коп. Як наслідок позивачу повинна сплатити суму грошового зобов`язання за платежем «податок із доходів фізичних осіб за 2015 рік» у розмірі 50649,01 грн., а за платежем «військовий збір» - 3855 грн. 76 коп.

Заслухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку письмовим доказам, що долучені до матеріалів адміністративної справи, суд встановив наступне.

У період з 15.01.2019 по 21.01.2019 на підставі п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ст. 79 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС України у Вінницькій області від 07.12.2018 № 7558 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки", проведена документальна позапланова невиїзна перевіркам діяльності ОСОБА_2 , за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, та військового збору з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ «ОПТ Факторинг Україна».

За результатами перевірки складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 176/13/ від 28.01.2019, згідно якого встановлено порушення п.п. 164.2.17, п. 164.2 ст. 164, п.п. 1.2, 1.3, п. 16 підрозділу 10 розділу 10 ПК України, а саме факт не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, в результаті чого платником податків-фізичною особою ОСОБА_2 занижено загальний річний оподатковуваний дохід на суму 565075,64 грн., наслідком чого стало донарахування сум грошового зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб та сум військового збору (а.с.14-19).

Підставою для висновків контролюючого органу стало те, що згідно відомостей ЦБД ДРФО ОСОБА_2 в 2015 році отримала дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в сумі 565075,64 грн. Головним управлінням ДФС у Вінницькій області надіслано запит № 10581/10/02-32-50-02 від 28.09.2018 року на адресу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» для підтвердження виплачених доходів і надання документів. На запит отримано відповідь у формі листа № 8441 від 09.10.2018 року, згідно якого підтверджено достовірність даних про суми виплачених доходів на користь ОСОБА_2 зазначених у звітності форми 1-ДФ за 3 кв. 2015 року за ознакою доходу 126.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відображено вказаний дохід у звітності форми 1-ДФ за 3 квартал 2015 року. Тому, на думку відповідача, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» виконано вимоги п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в повному обсязі. У свою чергу, контролюючий орган встановив, що ОСОБА_2 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік та відповідно не нараховано і не сплачено податкові зобов`язання.

15 лютого 2019 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму: 140507,66 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 112406,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 28101,53 грн.(а.с.20);

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму: 10595,16 грн., з яких за податковими зобов`язаннями: 8476,13грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2119,03 грн. (а.с.21).

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 15.02.2019 № , № ОСОБА_2 звернулася із цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно з п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 164.1 статті 164 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.54, 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні; додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 цього Кодексу), у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 9 квітня 2015 № 321-VIII підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 справа № 821/1594/17 зазначив, що метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій є не віднесення до додаткового блага платника податку і не включення до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого доходу суми, прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Зазначені преференції застосовуються до всіх фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

З метою вирішення питання про наявність підстав для застосування вказаних норм Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 9 квітня 2015 № 321-VIII підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України до спірних правовідносин суд встановив таке.

14.07.2015 між позивачем та ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ Україна» було укладено два додаткові договори:

1) Додатковий договір № 1 від 14.07.2015 р. до кредитного договору № CL-B00/038/2007 від 03.09.2007.

2) Додатковий договір № 1 від 14.07.2015 р. до кредитного договору № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008.

Пунктом 2.1.2. вищевказаних додаткових договорів передбачено, що Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватися в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України. Тому станом на 14.07.2015 та у зв`язку із підписання вищевказаних додаткових договорів, Сторони вирішили змінити валюту зобов`язання з долара США на українську національну грошову одиницю - гривню, внаслідок чого відбулась зміна валюти зобов`язання.

Надаючи оцінку правовій природі сумі прощеного позивачці боргу, суд враховує, що згідно довідки від 02.10.2018 № 631 ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» ОСОБА_2 , мала загальну заборгованість по кредитному договору № CL-B00/038/2007 від 03.09.2007 в розмірі 19991,58 дол. США, з яких уся сума тіло кредиту.

На дату підписання додаткового договору з метою погашення заборгованості, за домовленістю сторін, було внесено 110000,00 грн., що по курсу НБУ (21,963753) на дату внесення становить 5008,25 дол. США. Відтак, позивачем було погашено тіло кредиту у вказаному розмірі, а залишок заборгованості яка була списана позивачу становить 14983,33 дол. США.

При цьому, сума списаної заборгованості у гривневому еквіваленті становить:

За курсом НБУ на дату списання 14.07.2015 року (21,963753) - 329090,16 грн.;

За курсом НБУ на 01.01.2014 року (7,993) - 119761,73 грн.

Як встановлено із довідки від 02.10.2018 № 632 ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» повідомило, що ОСОБА_2 мала загальну заборгованість по кредитному договору № CL-B00/G003/2008 від 29.02.2008 в розмірі 11905,32 дол. США, з яких уся сума тіло кредиту.

На дату підписання Додаткового договору від 14.07.2015, за домовленістю сторін на погашення заборгованості було внесено 25500,00 грн., що по курсу НБУ 21,963753 на дату внесення становить 1161,00 дол. США, (уся сума тіло кредиту). Відтак, позивачем було погашено тіло кредиту у вказаному розмірі, а залишок заборгованості яка була списана позивачу за цим договором становить 10744,32 дол. США.

При цьому, сума списаної заборгованості у гривневому еквіваленті становить:

За курсом НБУ на дату списання 14.07.2015 року (21,963753) - 235985,59 грн.;

За курсом НБУ на 01.01.2014 року (7,993) - 85879,35 грн.

Як зазначалося вище, відповідач приймаючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення виходив із того, що ОСОБА_2 в 2015 році отримала дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в сумі 565075,64 грн. (тобто загальна сума прощеного кредиту в іноземній валюті за курсом НБУ на дату прощення боргу). Саме ця сума доходу відповідачем вважалася базою для нарахування грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 140 507,66 грн. та з військового збору на загальну суму 10 595,16 грн.

Однак при цьому відповідач безпідставно не застосував положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України та не врахував, що до додаткового блага платника податків не включається сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що станом на 01.01.2014 не була погашена, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

Отже, при анулюванні (прощенні) суми основного боргу, що виникла до 01.01.2014 і не була погашена до цієї дати, базою оподаткування податком з доходів фізичних осіб є додаткове благо платника податку, до якого належить сума основного боргу платника податку за фінансовим кредитом в іноземній валюті (сума боргу за тілом кредиту), яка не погашена до 1 січня 2014 року та яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, яка прощена за самостійним рішенням кредитора, за мінусом різниці між сумою такого основного боргу в іноземній валюті, що визначається за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014.

Тому, суд зазначає, що загальна сума річного оподатковуваного доходу, отриманого платником податків - фізичною особою ОСОБА_2 як додаткове благо у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням становить:

119761,73 грн. + 85879,35 грн. = 205641,08 (сума прощеного боргу в іноземній валюті за курсом НБУ станом на 01.01.2014.).

В супереч вказаному, відповідачем до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2015 рік було включено суму прощеного боргу в іноземній валюті за курсом НБУ станом на дату прощення (565075,64 грн.), а не станом на 01.01.2014 як цього вимагає норма пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України. Відповідно, суми грошових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.

Щодо розмірів грошових зобов`язань які мали б бути нараховані позивачу виходячи із достовірної та правомірно обрахованої суми додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням (205641,08 грн) , суд зазначає таке.

В силу вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правових відносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Згідно п. 1.3 Підрозділу 10 Розділу 10 ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Відповідно до п. 1.2. Підрозділу 10 Розділу 10 ПК України, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу

Як передбачено п.п. 163.1.1. п. 163.1 ст. 163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід

Тому, правомірно визначений розмір грошових зобов`язань виходячи із належної суми доходу, визначеної згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідних положень" Податкового кодексу України (205641,08 грн.), які повинні бути сплачені позивачем складає:

- розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік:

12 180,00 грн. х 15%=1827,00 грн.;

(205 641,08 грн. - 12 180,00 грн.) х 20%=38 692,21 грн.

1827,00 грн. + 38 692,22 грн.=40 519,21 грн.

Штрафна санкція 40 519,21*25%=10129,80 грн.

Всього: 50 649,01 грн.

-розрахунок військового збору за 2015 рік:

205 641,08 грн. х 1,5%=3084,61 грн.;

Штрафна санкція 25% - 771,15 грн.;

Всього: 3855,76 грн.

Необхідно зазначити, що визнавши помилку при нарахуванні позивачу сум грошового зобов`язання, із наведеним розрахунком погодився відповідач, та подав перерахунок основної суми донарахованих податків і зборів та штрафних санкцій до акту позапланової невиїзної документальної перевірки ОСОБА_2 від 28.01.2019 № 176/13/ НОМЕР_1 .

Проте, як встановлено судом, на підставі оскаржуваних податкових повідомлень - рішень позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму: 140507,66 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 112406,13 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 28101,53 грн. та суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму: 10595,16 грн., з яких за податковими зобов`язаннями: 8476,13грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 2119,03 грн.

Відтак, виходячи із тієї суми яка протиправно донарахована позивачу та суми яка належить до сплати (правомірно визначені грошові зобов`язання), податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню в таких частинах:

№ форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб - (112406,13 - 40519,21) + (28101,53 грн. - 10129,80 грн.) = 71886,92 + 17971,73 = 89858,65 (71 886,92 - неправомірно визначена сума податкового зобов`язання та 17971, 73 - неправомірно донарахована штрафна санкція).

№ форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір - (8476,13 - 3084,61) + (2119,03 - 771,15) = 5391,52 + 1347,88 = 6739,40 грн.

Як видно із прохальної частини позовної заяви, позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № форми «Р» та № форми «Р» на суми 71886,91 грн. та 5391,52 грн. відповідно. Судом встановлено, що позовні вимоги позивача не охоплюють суми штрафних санкції які всупереч нормам Податкового кодексу України донараховано ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з метою забезпечення ефективного захисту порушених у наслідок прийняття спірних податкових повідомлень - рішень прав позивача, суд доходить висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог та скасування податкових повідомлень - рішень у частині протиправно донарахованих грошових зобов`язань, у сумі більшій ніж просив позивач.

Отже, податкове повідомлення - рішення від 15.02.2019 року № підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині визначення ОСОБА_2 обов`язку із сплати грошового зобов`язання за платежем «податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування» у сумі 89858 грн. 65 коп., а податкове повідомлення - рішення від 15.02.2019 року № - в частині визначення ОСОБА_2 обов`язку із сплати грошового зобов`язання за платежем «військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування» у сумі 6739 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Вінницькій області податкове повідомлення - рішення від 15.02.2019 року № в частині визначення ОСОБА_2 обов`язку із сплати грошового зобов`язання за платежем "податок з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування" у сумі 89858 грн. 65 коп.

Визнати протиправними та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Вінницькій області податкове повідомлення - рішення від 15.02.2019 року № в частині визначення ОСОБА_2 обов`язку із сплати грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатом річного декларування" у сумі 6739 грн. 40 коп.

Стягнути в користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 1208 грн. 82 коп. (одна тисяча двісті вісім гривень вісімдесят дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Богоніс Михайло Богданович