Справа № 160/7071/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Справа № 160/7071/19
26 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: Дніпропетровський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, відповідача 2: головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати право на донарахування недоплаченої пенсії до рівня, визначеного чинним нормативно-правовим актами України, прийнятими на момент вступу в законну силу рішення Красногвардійського районного суду (справа 2-1481 від 07.1998);
- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок надбавки за вислугу років до 80% та надати відповідні документи до головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області;
- зобов`язати головне управління пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням підвищення надбавки за вислугу років до 80% тобто з моменту надання позивачу статусу «Учасник бойових дій» і виплатити недоплачену пенсію за весь період, починаючи з 19 жовтня 1998 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що останній є підполковник у відставці, який неодноразово звертався до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 9% сум грошового забезпечення до основного розміру пенсії, який складає 71%, з моменту надання статусу учасника бойових дій з урахуванням рішення Красногвардійського районного суду, яке набрало законної сили 19.10.1998, проте, ні відповідачем 1, ні відповідачем 2 перерахунку пенсії за зверненням позивача не зроблено.
На думку позивача, такі дії відповідачів є протиправними, у зв`язку з чим він звернулась до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року відкрито провадження у справі № 160/7071/19 за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року від відповідача 2 було витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи та запропоновано відповідачам у разі невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
23 серпня 2019 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року на адресу суду від відповідача 1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшов відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві відповідачем 1 зазначено, що позивач перебуває на пенсійному обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по лінії Міністерства оборони України згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Дніпропетровський ОТЦК не уповноважений робити розрахунок вислуги років.
Крім того, посилання позивача на п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 не мають правового підтвердження, оскільки вислуга років позивача для призначення пенсії була обчислена19.11.1984 року тобто до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 року.
З урахуванням наведеного, відповідач 1 у задоволенні позовних вимог просило відмовити.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року відповідач 2: головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надав належним чином завірену справ ОСОБА_1 та не скористався правом на подання відзиву на позовну заява.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по лінії Міністерства оборони України згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Рішенням Красногвардійського районного суду від 07.10.1998 зобов`язано Дніпропетровську обласну комісію з визначення статусу ветеранів війни встановити ОСОБА_1 статус учасника бойових дій та видати відповідне посвідчення. Рішення Красногвардійського районного суду від 07.10.1998 року набрало законної сили 20.10.1998.

На підставі рішення Красногвардійського районного суду від 07.10.1998 позивачу видано посвідчення учасника бойових дій, копія якого наявна в матеріалах справи.

Так, на виконання рішення Красногвардійського районного суду, а саме з моменту встановлення позивачу статусу учасника бойових дій позивач звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування з скаргою від 10.04.2019, про перерахунок пенсії з урахуванням вислуги років, а саме: надбавку за вислугу років в розмірі 9%, а тому загальна вислуга років повинна складати 80% сум грошового забезпечення.

За результатами розгляду скарги від 10.04.2019 Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки надано відповідь від 22.04.2019 № 7/11133/11, в якій зазначено, що з урахуванням вимог Закону СРСР «Про державні пенсії» та п. 13 Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 №986, позивачу призначена пенсій за вислугу років з 05 червня 1985 року у розмірі 56% від суми посадового окладу та окладу за військове звання.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб» пенсія позивача станом на 01.01.2017 року за 27 років вислуги років склала 71% від грошового забезпечення, до складу грошового забезпечення враховується надбавка за вислугу років.

Крім того, зазначено, що відповідно до ст. 99 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби ,та деяких інших осіб» з 01 січня 2007 року пенсії призначаються (перераховуються) органами Пенсійного фонду України та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» у зв`язку із чим пенсійна справа ОСОБА_1 передана до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

На підставі вищезазначеного, позивач 14.05.2019р. звернувся до головного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням рішення Красногвардійського районного суду щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій та врахувати надбавку за вислугу років у розмірі 9% відповідних сум грошового забезпечення.

На звернення позивача від 14.05.2019 року головний управлінням Пенсійного фонду України надано відповідь від 27.06.2019 року № 13653/02-01/26, в якій останній зазначив, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом передана до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області пенсійна справа ОСОБА_1 та взята на облік для подальшої виплати пенсії.

Також, головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначено, що на виконання Постанови №103 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018р. за чинною на дату редакцією ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою максимальний розмір призначених пенсій за вислугу років обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення незалежно від дати звільнення особи зі служби на підставі довідки наданої Дніпропетровським обласним комісаріатом: посадового окладу - 3520,00 грн, окладу за військовим званням - 1340,00 грн, 50% надбавки за вислугу років - 2430,00 грн, всього грошове забезпечення 7290,00 грн. Основний розмір пенсії 70% складає 5130,00 грн.

До основного розміру пенсії позивачу виплачуються підвищення, а саме: підвищення учаснику бойових дій в розмірі 25% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - 363,00 грн, цільова грошова допомога учаснику бойових дій - 40,00 грн. Отже розмір підвищення склав (загальний розмір 5506,00 грн - розмір пенсії до перерахунку 2621,03) 2884,97 грн.

З 01.01.2018 відповідно до п. 2 Постанови № 103 підвищення виплачується в розмірі 50% (2884,97:50%=1442,49), а тому загальний розмір пенсії позивача з 01.01.2018р. складав 4063,52 грн.

Тобто, з 01.01.2018 року відбулось зниження відсоткового розміру пенсії позивача з 71% до 50% сум грошового забезпечення.

Також, у відповіді зазначено, що з 01.01.2019р. відповідно до п. 2 Постанови № 103 підвищення позивачу виплачуються в розмірі 75% та загальний розмір пенсії складає 4796,01 грн.

Не погодившись з діями Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки стосовно щодо не перерахунку вислуги років у розмірі 9% до загальної вислуги років у розмірі 71% та не погодившись з перерахунком пенсії, зробленим головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.01.2018 року у розмірі 50% сум грошового забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, при цьому що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист регулюються нормами Конституції України від 28.06.1996р. № 254к/96-ВР, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2263-XII, Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом міністерства оборони України 14.08.2014 № 530.

Відповідно до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивача, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

Пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

8 липня 2011 року прийнято Закон України №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, зокрема, у частині другій статті 13 цифри «90» замінено цифрами «80».

27 березня 2014 року прийнято Закон України №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII), який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Отже, на момент виконання Дніпропетровським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2016 року та передачі пенсійної справи ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України розмір пенсії останнього становив 71% грошового забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» (далі - Закон № 900-VIII).

Цим Законом внесено доповнення до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтю 63 доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Статтею 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. № 393, яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

На підставі зазначеного в пункті 1 Порядку № 45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків розміру пенсій.

При цьому, абзацом другим пункту 1 Постанови №355 визначено, що розмір пенсії, обчислений з урахуванням підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону, виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

Спір у даній справі виник з приводу правомірності розрахунку розміру підвищення до пенсії виходячи з визначення його максимального розміру у відповідності до умов, передбачених абзацом другим пункту 1 Постанови №355.

Аналіз положень Постанови №355 свідчить, що максимальний розмір підвищення до пенсії, обчисленої відповідно до Закону №2262, не може перевищувати різницю між розміром пенсії, що виплачується особі, та розміром пенсії, обчисленої з грошового забезпечення за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року.

З метою реалізації Постанови №355, яка прийнята задля збільшення розмірів пенсій вказаних категорій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ до набрання чинності вказаною постановою, пунктом 2 цієї постанови передбачено обов`язок відповідних установ забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 станом на 1 квітня 2012 року.

Таким чином, суд вважає, що базою для розрахунку максимального розміру пенсії з урахування суми підвищення є довідка про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 станом на 1 квітня 2012 року.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивача, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом №3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, у редакції Закону № 3668-VІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення максимального розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

З урахуванням наведеного, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом №3668-VІ зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, відповідно до якого, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 03.04.2018 р. по справі №175/1665/17 (адміністративне провадження №К/9901/9550/18), в якій зазначено, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом №3668-VІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Водночас, суд зазначає, що зазначена позиція також кореспондується позиції Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 справа № 686/12623/17, в якій зазначено, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Суд не бере до уваги посилання Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», в якому зазначено, що вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» перегляду не підлягає, виходячи з таких міркувань.

Вирішуючи питання про застосування Закону №2262-ХІІ у часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

За приписами ст.245 вказаного Кодексу встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Враховуючи положення ст.129-1 Конституції України, якою передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання, та наявне у справі рішення Красногвардійського районного суду (набрало законної сили 19.10.1998р.), яке повинно бути виконано, суд вважає, що право позивача на відповідний рівень грошового забезпечення (71% та 9%, які не враховані), своєчасно не врахований з вини суб`єкта владних повноважень, буде не відновлено, а рішення суду не виконано без зобов`язання Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок надбавки за вислугу років до 80% та надати відповідні документи до головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

В даному випадку, п.5 Постанови №393 звужує наданий позивачу Конституцією та рішенням суду обсяг його соціальних прав та гарантій, а саме: 9% вислуги років за період перебування на Кубі з 30.09.1962р. по 18.09.1963р., які були відомі і повинні були бути застосовані відповідачем 1 ще при виході позивача на пенсію у 1984р.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом частин 4 статті 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, суд зазначає, що під час судового розгляду справи судом встановлено, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом №3668-VІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Право позивача щодо перерахунку пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у відповідності до вимог ч.3 ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом встановлено, що відповідач, провівши вищезазначений перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018р. із розрахунку 50% сум грошового забезпечення, порушив права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення, які підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок визначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням надбавки за вислугу років до 80% з моменту надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій і виплатити недоплачену пенсію з моменту передачі пенсійної справи до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача 1: Дніпропетровського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (49006, м. Дніпро, вул. Шмідта, 16), до відповідача 2: головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити.

Визнати право ОСОБА_1 на донарахування недоплаченої пенсії до рівня, визначеного чинним нормативно-правовим актами України, прийнятими на момент вступу в законну силу рішення Красногвардійського районного суду (справа 2-1481 від 07.1998)

Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки провести перерахунок надбавки за вислугу років до 80% та надати відповідні документи до головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.

Зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок визначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення надбавки за вислугу років до 80% з моменту надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій і виплатити недоплачену пенсію з моменту передачі пенсійної справи до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук