Справа № 280/3761/19
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 вересня 2019 року Справа № 280/3761/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (69600, м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.12, ), обособленим підрозділом якого є Бердянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області (71116, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Волонтерів, буд.51, )

про: визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області, обособленим підрозділом якого є Бердянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними (незаконними) дії відповідача щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхових виплат на підставі ст.ст.43,45, ч.1 п.1 ст.47, ч.2 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхові виплати з дати встановлення професійного захворювання, тобто з 08.02.2017 та виплатити заборгованість по страховим виплатам;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову допомогу з дня визначення МСЄК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 18.03.2019 та виплатити одноразову допомогу;

- зобов`язати відповідача упродовж 15 днів з дня набрання постановою суду законної сили, подати до Запорізького окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду;

- рішення суду звернути до негайного виконання.

Ухвалою суду від 08.08.2019 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 5-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви у визначений судом строк.

Ухвалою суду від 20.08.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження 17.09.2018 з повідомленням (викликом) сторін.

Від позивача надійшла заява від 12.09.2019 (вх. №38226 від 13.09.2019) про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представником відповідача 17.09.2019 на адресу суду подано заяву (вх. №38548 від 17.09.2019) про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Обґрунтування позовних вимог викладено у адміністративному позові від 01.08.2019, адміністративному позові (уточненому) від 14.08.2019. Зокрема зазначено, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 10.12.2014 № 2306-5945.

27.03.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з професійним захворюванням та надав всі необхідні згідно ст. 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" документи. До теперішнього часу страхові виплати не призначено, оскільки відповідачем не отримані усі необхідні документи від Добропільського відділення Фонду соціального страхування, а саме довідка про перейменування Публічного акціонерного товариства "Шахта "Комсомолець Донбасу" в Приватне акціонерне товариство "Шахта "Комсомолец Донбасу", хоча в трудовій книжці зроблено відповідний запис. Архівною довідкою від 18.06.2019 за № 40-2941 було підтверджено дату перейменування вищевказаного підприємства, але відповідач не прийняв до уваги надану позивачем архівну довідку, оскільки довідка видана підприємством, розташованими на тимчасово непідконтрольній території України представниками так званої "ДНР", про що відповідач надав письмову відповідь від 15.07.2019 за № 03-05-1150 та до теперішнього часу фактично відмовляє в нарахуванні та виплаті страхових виплат.

З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні йому страхових виплат та зобов`язати відповідача призначити позивачу страхові виплати з дати встановлення професійного захворювання, з 08.02.2017 з виплатою заборгованості, а також призначити і виплатити одноразову допомогу з дня визначення МСЄК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 18.03.2019.

У відповідності до відзиву на позовну заяву (вх. №37704 від 11.09.2019) відповідачем зазначено, що 27.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Бердянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області з заявою про формування особистої справи для призначення страхових виплат, у зв`язку з професійним захворюванням. Зазначена заява подана не за формою, затвердженою наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 25.09.2018 №444 - од, згідно порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат від 19.07.2019 №11, у зв`язку з чим заява позивача була розглянута відповідачем відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Тому, Бердянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області не відмовляло ОСОБА_1 у страхових виплатах, про що постанову про відмову у страхових виплатах не виносило.

Крім того, відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день не отримано законного підтвердження перейменування підприємства Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу" (яке зазначено в трудовій книжці позивача) в Приватне акціонерне товариство "ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу" (яке зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 18.02.2019), то відповідач не має право розглядати питання про призначення страхових виплат ОСОБА_1

Відповідач зазначив, що після отримання необхідних документів для призначення страхових виплат Бердянським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області буде розглянуто питання про призначення страхових виплат з дати встановлення ОСОБА_1 ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 року № 1105-ХІV та Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат від 19.07.2019 №11, тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 10.12.2014 № 2306-5945 (а.с. 11, 48).

Згідно медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювань від 08.02.2017 за № 5/98 ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання: хронічна радикулопатія 15, Б1 зліва в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, хронічний бронхіт ІІст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН Іст., та видано повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за № 42 від 08.02.2017, також зазначено, що протипоказана робота в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища (а.с. 70-72).

14.02.2019 на виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2018 (а.с. 12-21, 49-53) та постанови Донецького апеляційного суду від 24.01.2019 (а.с.22-27, 54-59) ОСОБА_1 був виданий Головним управлінням Держпраці у Донецькій області Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, в якому вказані діагноз та дата встановлення остаточного діагнозу, а саме 08.02.2017 (а.с. 28, 60).

18.03.2019 позивачу видано Довідку серії АБ №0035412 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги (а.с. 29, 61).

27.03.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про формування особової справи для призначення страхових виплат, у зв`язку з професійним захворюванням (а.с. 65).

Листом від 23.05.2019 за вих.№03-05-798 відповідачем повідомлено позивача, що питання про призначення страхових виплат буде вирішено Бердянським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області після отримання усіх необхідних документів від Добропільського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області (далі - Добропільське відділення Фонду ) (а.с. 31, 64).

Бердянським відділенням були направлені запити до Добропільського відділення Фонду стосовно надання необхідних документів для формування справи про страхові виплати та довідки про перейменування підприємств, оскільки згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 18.02.2019, найменування підприємства, працівником якого був ОСОБА_1 вказано Приватне акціонерне товариство "ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу", а в трудовій книжці зазначено Публічне акціонерне товариство "ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу" від 01.04.2019 №02-05-471, від 10.05.2019 №02-05-713, від 11.07.2019 №03-05-1127 та від 09.08.2019 №03-05-1308 (а.с.93-94, 96-97).

05.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Бердянського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області з заявою про долучення до раніше поданих документів архівну довідку від 18.06.2019 №40-2941 видану "ГП "Шахта Комсомолец Донбасса" Министерства угля и енергетики Донецкой народной республики" про перейменування Публічного акціонерного товариства "ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу" в Приватне акціонерне товариство "ДТЕК "Шахта Комсомолець Донбасу" (а.с. 32-33, 66-67).

Листом від 15.07.2019 за вих. №03-05-1150 відповідач повідомив позивача, що документи, видані держаними органами та органами місцевого самоврядування "Донецької народної республіки", згідно законодавства України є недійсними та не можуть створювати правових наслідків. Виходячи із зазначеного надана позивачем довідка від 18.06.2019 №40-2941 не може бути врахована під час формування справи про страхові виплати (а.с. 35, 69).

Вважаючи протиправною відмову відповідача в призначенні йому страхових виплат, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Як зазначалось судом раніше, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 10.12.2014 №2306-5945 про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Бердянської міської ради Запорізької області.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 цієї статті).

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 ст. 5 Закону № 1706-VII).

Водночас, ст. 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до вимог ст.173 Кодексу законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.06.2018, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 24.01.2019, ОСОБА_1 виданий Головним управлінням Держпраці у Донецькій області Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та Довідку серії АБ № 0035412 від 18.03.2019 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-ХІV (далі - Закон України № 1105-ХІV).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 16 Закону № 1105-XIV, застрахована особа, має право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV передбачено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються в тому числі із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: 1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Страхові виплати за поточний місяць провадяться протягом місяця з дня настання страхового випадку. Доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим, провадяться за рахунок Фонду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку (ч. 5, 6 та 8 ст. 47 вказаного Закону).

Відповідно до ч.3 Розділ VII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105-XIV визначено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 531 "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", установлено, що:

1) особи, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переселилися з тимчасово окупованої території, району проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації (далі - застраховані особи), мають право на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" робочими органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, а до завершення заходів, пов`язаних з утворенням зазначеного Фонду та його робочих органів, - робочими органами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - фонди) відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону за фактичним місцем проживання у порядку, встановленому правліннями фондів.

Матеріальне забезпечення виплачується застрахованим особам в установленому порядку через банки;

2) матеріальне забезпечення та соціальні послуги надаються за умови подання документів, що підтверджують право застрахованих осіб на їх надання, а у разі відсутності таких документів - на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності у зазначеному Реєстрі необхідних відомостей матеріальне забезпечення надається у мінімальному розмірі, встановленому правліннями фондів, з наступним перерахуванням сум матеріального забезпечення після надходження документів, що підтверджують право застрахованих осіб на його надання.

Абзацем1 п.1 Постанови Кабінету міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції", встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які, за висновком лікарсько-консультативної комісії, не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть проводитися публічним акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Правлінням Фонду соціального страхування України на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 531 "Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" прийнято постанову від 12.12.2018 № 27 "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб" (далі - Порядок №27). Як зазначено в преамбулі цієї постанови, вона прийнята з метою забезпечення безперервності та першочерговості одержання щомісячних страхових виплат та медико-соціальних послуг потерпілими на виробництві (членами їх сімей), які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції.

Пунктом 1.1 Порядку №27, визначено, що цей Порядок поширюється на внутрішньо переміщених осіб, які мають право на страхові виплати та витрати на медичну і соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.1.4 Порядку №27 призначення, продовження (відновлення) та припинення страхових виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад (далі - Комісії).

При цьому, п.2.1 Порядку №27 визначено, що страхові виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються робочим органом виконавчої дирекції Фонду або його відділенням за місцем фактичного проживання (перебування) за наявності документів, передбачених Порядком, та копії довідки про взяття на облік і рішення Комісії. Копії документів засвідчуються працівником управління (відділення) при пред`явленні оригіналів.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 затверджено "Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат" (далі - Порядок №11), пунктом 1.1 якого визначено, що його дія поширюється на потерпілих від нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання (далі - потерпілі) та осіб, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника.

Так, відповідно до п. 1.3. Порядку №11 управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах (п.1.4 Порядку №11).

Між тим, як з`ясовано судом, у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень рішення у формі постанови не приймав, а відтак, відмови у призначенні та виплаті страхових виплат не вчиняв.

Разом із цим, слід зазначити, що обов`язок проведення управліннями Фонду призначення страхових виплат виникає виключно у разі подання заявником належного за формою документа, передбаченого Порядком №11.

Проте, у спірних правовідносинах позивач з таким письмовим документом до відповідача не звертався.

Подання іншого за формою та змістом письмового документа з приводу формування особової справи для призначення страхових виплат не створює правового наслідку у вигляді обов`язку прийняти письмове рішення у формі постанови стосовно призначення таких виплат.

Оскільки позивач у спірних правовідносинах звертався до відповідача з заявою довільної форми та змісту, замість звернення з заявою по формі згідно з Порядком №11, то таке звернення не тягне наслідків у вигляді вирішення питання про призначення страхових виплат.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем прав позивача, оскільки, як вже зазначено, відповідна заява по суті не подавалася та не розглядалася.

Таким чином, відповідачем не відмовлено позивачу у призначенні та виплаті страхових виплат, оскільки позивачем не використано право на звернення до територіального відділення управління в Запорізькій області із відповідною заявою.

З приводу посилання відповідача на неможливість врахування наданої позивачем архівної довідки від 18.06.2019 №40-2941 видану "ГП "Шахта Комсомолец Донбасса" Министерства угля и енергетики Донецкой народной республики", під час формування справи про страхові виплати, оскільки архіви підприємства знаходяться на непідконтрольній українській владі території, тому перевірити достовірність інформації немає можливості, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суд зауважує, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, доводи відповідача про неможливість зарахування архівної довідки від 18.06.2019 №40-2941 видану "ГП "Шахта Комсомолец Донбасса" Министерства угля и енергетики Донецкой народной республики" під час формування справи про страхові виплати є необґрунтованими.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.10.2018 у справі № 235/2357/17.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність порушень норм чинного законодавства в діях відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не було порушено прав позивача, оскільки позивачем було порушено процедуру звернення для здійснення призначення страхових виплат, яка передбачена Порядком №11.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність факту існування порушеного суб`єктивного права позивача чи ущемленого інтересу у публічно-правових відносинах, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до ст.139 КАС України, судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області (69600, м.Запоріжжя, вул.Сєдова, буд.12, ), обособленим підрозділом якого є Бердянське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Запорізькій області (71116, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Волонтерів, буд.51, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.09.2019.

Суддя І.В.Садовий