Справа № 641/5214/19
Суддя: Григор'єв Б. П.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-адр/641/2/19 Справа № 641/5214/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григор`єва Б.П.

за участю секретаря судового засідання - Максимової Т.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1215780 від 09.06.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Яценко А.О. діючи від імені позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про вирішення питання про судові витрати, в якій зазначив, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2010 року було задоволено позовні вимоги позивача щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень. Позивач первісно під час подання позову одночасно в тексті позову здійснив заяву, що очікує понести судові втирати і в прохальній частині позову було чітко та однозначно здійснено заяву про покладення на відповідача всіх судових витрат. Після винесення судового рішення був складений детальний розрахунок із доказами виконаної адвокатом роботи, здійснено належну оплату. Остаточно всі судові витрати позивача складають 4173,00 грн., що підтверджується актом приймання-передачі та платіжним документом по сплату зазначеної суми. В зв`язку з чим просить вирішити питання про судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву с проханням розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день на час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково. Скасовано постанову серії ЕАВ № 1215780 від 09.06.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно із ч.ч.1, 3, 4, 5-7, 9 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем булло заявлено про витрати на професійну правничу допомогу в позовній заяві. Також адвокатом Міщенко Н.В. було заявлено про витрати на правничу професійну допомогу в заяві від 01.08.2019 року (а.с. 25).

Докази про понесені витрати не були надані позивачем під час проведення судових дебатів, однак подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, що відповідає вимогам ст. 139 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

За приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При цьому, за визначенням п. 6 ст. 1 Закону № 5076 інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ст. 1 Закону № 5076).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4173,00 грн., представником позивача надано до суду: копію договору про надання адвокатським бюро «Андрій Яценко» правничої допомоги від 25.06.2019 р., копію Додаткової угоди № 26/1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 26.06.2019 року, акт приймання-передачі виконаних робіт/послуг із надання правничої/правової допомоги виконаних адвокатом станом на 05.08.2019 року, дублікату квитанції ПАТ КБ ПриватБанк про сплату послуг від 05.08.2019 р. у розмірі 4173,00 грн.

Надані позивачем документи не можуть бути належними доказами понесених витрат на правничу допомогу, оскільки ані позивачем, ані адвокатом до суду не надано розрахунку понесених витрат. Акт приймання-передачі від 05.08.2019 року не містить детального розрахунку вартості наданих послуг, не зазначено, який час був витрачений адвокатом на виконання кожного окремого пункту виконаних робіт, загальна вартість визначена в розмірі 4173,00 грн. позбавляє суд об`єктивно визначити співмірність наданих послуг та сплачених за це грошових сум. Крім того адвокати Яценко А.О. та Міщенко Н.В. не брали участі у судових засіданнях 18.07.2019 р. та 02.08.2019 р., про що свідчать довідки в матеріалах справи на а.с. 17 та ас. 29.

Частина 9 статті 139 КАС України передбачає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.

Аналізуючи зазначену статтю суд зазначає, що предметом позову була постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 455,00 грн., а витрати на правничу допомогу склали 4173,00 грн., в матеріалах справи відсутні дані, що результат вирішення справи міг вплинути на репутацію позивача та викликати суспільний інтерес, поведінка відповідача не призвела до затягування справи.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 252 КАС України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -Б. П. Григор`єв