Справа № 460/941/19
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 серпня 2019 року м. Рівне №460/941/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Янчар О.П., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: представник адвокат Ніколаєва І.В.,

відповідача-1: представник Кириченко О.В.,

відповідача-2: представник Козирська С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (далі - відповідач-1, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області), Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області (далі - відповідач-2, Липківська сільська рада) про зобов`язання виділити їй в натурі (на місцевості) земельну ділянку в розмірі 3,72 в умовних кадастрових гектарах, яка належить позивачу на праві власності за рішенням Гощанського районного суду від 19 квітня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Гощанського районного суду від 19.04.2017 задоволено її позов до Липківської сільської ради та визнано за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП "Україна" Гощанського району, площею 3,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач повідомила, що у лютому 2019 року вона звернулась до Липківської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної ділянки в натурі. Проте, рішенням Липківської сільської ради Гощанського району №455 від 21.02.2019 ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви по причині відсутності вільних земель комунальної власності сільськогосподарського призначення. Рекомендовано звернутися із порушеним питанням до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області. За результатами звернення до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області позивач отримала відповідь про те, що порушенні питання відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" вирішуються сільськими радами. Також ГУ Держгеокадастру у Рівненській області зазначило, що за даними Державного земельного кадастру (форми 6-зем) в межах населених пунктів Липківської сільської ради Гощанського району є в наявності 47,0822 земель запасу сільськогосподарського призначення.

Позивач вказала, що Липківський сільський голова їй пояснив, що землі запасу сільськогосподарського призначення в розмірі 47,0822 га роздано людям під городи. Відповідно до викопіювання з плану користування земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення Липківської сільської ради Гощанського району їй запропоновано виділити земельну ділянку в земельному масиві державної власності.

Позивач вважає, що рішеннями Липківської сільської ради та ГУ Держгеокадастру у Рівненській області їй безпідставно відмовлено у виділенні в натурі земельної частки (паю), на який за нею визнано право власності за рішенням Гощанського районного суду від 19.04.2017, а тому звернулася з позовом до суду.

Ухвалою від 19.04.2019 позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк тривалістю не більше 10 днів з дня вручення йому ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У вказаний строк ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, за змістом якої просила визнати бездіяльність Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області, Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області протиправною та зобов`язати відповідачів виділити їй в натурі (на місцевості) земельну ділянку в розмірі 3,72 в умовних кадастрових га, яка їй належить на праві власності за рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 по справі № 557/209/17.

Ухвалою від 06.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач-1 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області позовні вимоги не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.40-41), в обґрунтування якого вказав, що відповідно до статті 5 із внесеними змінами від 10.08.2018 № 2498-VIII до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) здійснюють сільські, селищні, міські ради.

Згідно з даними Державного земельного кадастру (форми 6-зем) в межах населених пунктів Липківської сільської ради наявні 47,0822 га земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості).

Відповідач наголосив, що жодними нормами законодавства не передбачено виготовлення документації із землеустрою органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин.

За наведеного, Відповідач-1 просив в задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відмовити повністю.

03.06.2019 позивач подала письмове пояснення (а.с.44-46), в якому вказала, що фактично вона вже впродовж двох років не може домогтися виділення земельної ділянки та виконання судового рішення, а дії органів державної влади та місцевого самоврядування зводяться лише до невмотивованих відмов. Відтак, просила позов до обох відповідачів задовольнити повністю.

Протокольною ухвалою від 03.06.2019 за клопотанням представника відповідача оголошено перерву для можливого врегулювання спору в позасудовому порядку.

02.07.2019 представник позивача подала письмове пояснення (а.с.65-69), в якому вказала, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) були відсутні вільні земельні ділянки в частині ріллі, які належали КСП "Україна", з яких Липківська сільська рада Гощанського району Рівненської області могла б виділити земельну ділянку в натурі. Оскільки усі землі КСП "Україна" в частині ріллі вже розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), позивач має право на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу).

Представник позивача зазначила, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245 внесено зміни до Земельного кодексу України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентств України, а згодом - до Держгеокадастру України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або користування для всіх потреб.

Тобто законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та передано такі функції Держгеокадастру України замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Відтак, належним суб`єктом, який наділений правом розпорядження державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

Представник позивача підкреслила, що право особи на власність не може ставитися в залежність від визначення органу, який повинен забезпечити реалізацію цього прав.

З наведених підстав представник позивача просила задовольнити позовну заяву повністю.

Відповідач-1 подав додаткові письмові пояснення (а.с.104-105), в яких вказав, що відповідно до форми 6-зем державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на 01.01.2016 площа населених пунктів с. Липки, с. Вовкушів, с. Андрусіїв , с . Дружне Липківської сільської ради становить 505,4 га. Із зазначеної площі не надані у власність, користування, оренду та перебувають в землях запасу і можуть бути надані для різних цілей 48,9 га земель, зокрема: 47,1 га - сільськогосподарські землі (34,0 га - рілля, 13,1 га - пасовища), 1,8 га - забудовані землі. Відповідач вказав, що у разі підтвердження відсутності земель сільськогосподарського призначення у межах населених пунктів Липківської сільської ради, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області передає земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення в порядку та в межах, встановлених ст. ст. 121, 118 Земельного кодексу України.

За наведених обставин, відповідач-1 вважає заявлені до нього позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні проти заявлених до нього позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, просив в їх задоволенні відмовити.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не подав. Представник відповідача-2 у судовому засіданні пояснив, що всі землі колишнього КСП "Україна" на території Липківської сільської ради розпайовані і виділені громадянам. Вказав, що нерозподілених земель немає, є невитребувані земельні ділянки, однак вони передані в орендне користування. Відтак, сільська рада вважає, що з цих земель не може бути виділена земельна ділянка позивачу в натурі (на місцевості) в розмірі 3,72 в умовних кадастрових гектарах, а тому слід виділити таку земельну ділянку за рахунок земель державної власності. Тому вважає, що позов в частині позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області слід задовольнити.

Ухвалою суду від 24.07.2019 з метою об`єктивного з`ясування всіх обставин у справі витребувано від відповідачів додаткові докази, а саме: від Липківської сільської ради - матеріали щодо реструктуризації КСП "Україна" в СВК "Україна", документально підтверджені відомості щодо наявних нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв); проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); протоколи про розподіл земельних ділянок; відомості щодо наявних земель запасу комунальної власності на території населених пунктів Липківської сільської ради; від ГУ Держгеокадастру у Рівненській області - відомості щодо наявних земель запасу за межами населених пунктів Липківської сільської ради та відомості щодо розпорядника такими землями.

На виконання ухвали суду відповідач-1 надав відомості з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель щодо розподілу земель на території Липківської сільської ради Гощанського району. Відповідно до форми 6-зем державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на 01.01.2016 на території Липківської сільської ради за межами населених пунктів є не наданими у власність, користування, оренду та перебувають в землях запасу і можуть бути надані для різних цілей 402,6 га земель, зокрема: 312,6 га - сільськогосподарські землі (67,0 га - рілля, 10,0 - багаторічні насадження, 46,2 га - сіножаті, 135,4 га - пасовища, 54,0 га - під господарськими будівлями і дворами), 2,0 га - ліси та інші лісовкриті площі, 2,9 га - забудовані землі, 16,0 га - болота, 20,5 га - відкриті землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, 48,6 га - води (а.с.118).

Відповідач-2 витребуваних судом доказів не надав, вказавши на їх відсутність, та зазначив, що в межах населених пунктів сільської ради відсутні вільні земельні ділянки колективної власності та землі комунальної власності. На території сільської ради в наявності є вільні землі запасу сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населеного пункту, розпорядником яких є Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області. Тому ОСОБА_1 було надано викопіювання з плану користування земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що пропонується для передачі їй у власність (а.с.120-121).

Заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі №557/209/17 задоволено позов ОСОБА_1 до Липківської сільської ради, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог: Управління Держгеокадастру у Гощанському районі, Гощанська районна державна адміністрація про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП "Україна" площею 3,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набрало законної сили 01.05.2017 (а.с.25-26).

З метою виділення земельної частки (паю) в розмірі 3,72 умовних кадастрових гектарів ОСОБА_1 звернулась до Липківської сільської ради.

Суд встановив, що рішенням Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 21.02.2019 №445 "Про розгляд заяви жительки АДРЕСА_3 ОСОБА_1 " вирішено:

В наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) в розмірі 3,72 умовних кадастрових га ОСОБА_1 згідно з рішенням Гощанського районного суду від 19.04.2017 відмовити в зв`язку з тим, що на території Липківської сільської ради відсутні вільні землі комунальної власності сільськогосподарського призначення (пункт 1).

Рекомендувати ОСОБА_1 звернутись в Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 3,72 ум. кад. га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення (пункт 2) (а.с.28).

Також ОСОБА_1 зверталась з заявою щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки до Гощанської районної державної адміністрації Рівненської області, якою листом від 22.02.2019 № Н-65/75 повідомлено, що відповідно до статті 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" такі повноваження здійснюють сільські, селищні, міські ради (а.с.11).

20.02.2019 ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (пай) площею 3,72 умовних кадастрових одиниць для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності на території Липківської сільської ради Гощанського району, з наданням викопіювання з плану користування земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, запропонованої для передачі їй у власність сільською радою (а.с.199,200).

ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, розглянувши клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, листом від 22.03.2019 №Н-660/0-1258/0/94-19 повідомило ОСОБА_1 , що відповідно до статті 5 із внесеними змінами від 10.08.2018 № 2498-VIII до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", повноваження щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв) здійснюють сільські, селищні, міські ради. Згідно з даними Державного земельного кадастру (форми 6-зем) в межах населених пунктів Липківської сільської ради є наявних 47,0822 га земель запасу сільськогосподарського призначення. У зв`язку з цим, ГУ Держгеокадастру у Рівненській області рекомендувало ОСОБА_1 звернутися з відповідним клопотанням до Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області (а.с.29).

ОСОБА_1 , вважаючи, що рішенням Липківської сільської ради їй безпідставно відмовлено у виділенні в натурі земельної частки (паю), зверталась зі скаргою до прокурора Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури (а.с.33). На час судового розгляду у відсутні відомості щодо результатів розгляду такої скарги.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної частки (паю) орієнтовною площею 3,72 умовних кадастрових гектарів для ведення особистого селянського господарства на території Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області, позивач звернулася до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами частини першої статті 25 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 5 ст. 25 ЗК України особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Пунктом 16 Перехідних положень ЗК України передбачено, що громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Спеціальним законом, який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), є Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 №899-IV (далі - Закон №899-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №899-IV право на земельну частку (пай) мають:

колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку;

громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом;

громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);

громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Суд встановив, що право власності на земельну частку (пай) площею 3,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_2 , за ОСОБА_1 визнано рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі №557/209/17 (а.с.25-26).

Частиною першою та другою статті 3 Закону №899-ІV передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №899-IV (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2498-VIII від 10.07.2018) сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;

приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом;

оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Отже, в силу прямої вказівки закону вирішення питання щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо виділення громадянам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад.

При цьому, абзацом 5 пункту 1 Перехідних положень ЗК України регламентовано, що внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 9 Закону №899-IV розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Вказана норма також кореспондується з пунктом 2 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року №122 (далі - Порядок №122), відповідно до якого організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом.

Липківська сільська рада, відмовивши ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю), в рішенні від 21.02.2019 №455 покликалася на відсутність на території сільської ради вільних земель комунальної власності сільськогосподарського призначення. Такої ж позиції дотримувався відповідач-2 під час судового розгляду справи.

Вищевказані доводи відповідача-2 суд оцінює критично та відхиляє як такі, що не ґрунтуються на законі та не відповідають обставинам справи, з урахуванням такого.

Дослідженням Технічної документації із землеустрою щодо видачі державних актів на право власності на земельну ділянку взамін сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель колективної власності КСП "Україна" на території Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області, встановлено, що протоколом загальних зборів власників сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Україна" Гощанського району Рівненської області від 12.06.2008 вирішено:

затвердити проекти організації території земельних часток (паїв) для 343 членів КСП України: ріллі - 1028,82 га, пасовищ - 26,14 га;

затвердити розподіл земельних ділянок між громадянами, які мають право на земельну частку (пай). Список громадян та проекти організації території додаються;

Не витребувані земельні частки (паї) вирішено передати в розпорядження Липківської сільської ради з метою передачі їх в оренду (а.с.166-167).

Як встановлено судом, на підставі судового рішення за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП "Україна" площею 3,72 в умовних кадастрових гектарах, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до розподілу земельних ділянок між громадянами, які мають право на земельну частку (пай) КСП "Україна", відповідно, ОСОБА_2 в досліджених судом списках громадян, між якими було здійснено такий розподіл, не зазначена (а.с.137-165).

Відповідно до роз`яснень у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Суд зазначає, що в статті 2 Закону № 889-ІV визначено документи, які посвідчують право на земельну частку (пай), до яких відносяться: сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією (основний документ), а також, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Наданою ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відомістю з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель щодо розподілу земель на території Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області від 23.07.2019 №18-17-0.6-3594/2-19 стверджується, що відповідно до форми 6-зем державної статистичної звітності з кількісного обліку земель станом на 01.01.2016 площа населених пунктів с. Липки, с. Вовкушів, с. Андрусіїв , с . Дружне Липківської сільської ради становить 505,4 га. Із зазначеної площі є не наданими у власність, користування, оренду та перебувають в землях запасу і можуть бути надані для різних цілей 48,9 га земель, зокрема: 47,1 га - сільськогосподарські землі (34,0 га - рілля, 13,1 га - пасовища), 1,8 га - забудовані землі (а.с.106).

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Представник Липківської сільської ради в судовому засіданні підтвердив фактичну наявність на території Липківської сільської ради невитребуваних земельних ділянок загальною площею понад 40 га відповідно до відомостей державної статистичної звітності форми № 6-зем та пояснив, що такі землі були розподілені між колишніми членами КСП "Україна", однак не були виділені в натурі (на місцевості) у зв`язку з тим, що ні колишні члени КСП "Україна", ні їх спадкоємці з відповідними заявами до сільської ради не зверталися. До моменту звернення спадкоємців колишніх членів КСП ці землі передані сільською радою в орендне користування, а тому відповідач вважає, що за рахунок таких земель не може бути виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку позивачу.

Вказану позицію Липківської сільської ради суд вважає хибною та такою, що суперечить приписам Закону № 899-ІV, з урахуванням наступного.

Стеттею 13 Закону № 899-ІV встановлено, що нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Протягом 7 років з дня державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку, сформовану з невитребуваної земельної частки (паю), забороняється передача її у приватну власність (крім передачі її власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцям).

Суд зазначає, що за обставинами справи, право ОСОБА_1 на земельну частку (пай) посвідчено відповідно до законодавства, однак така земельна ділянка не виділена в натурі (на місцевості), отже відповідно до ч.2 ст.13 Закону № 899-ІV така земельна ділянка є невитребуваною. Така земельна ділянка за рішенням відповідної місцевої ради може передаватися в оренду, однак у разі звернення власника земельних часток (паїв) або їх спадкоємців з відповідною заявою підлягає вирішенню питання щодо виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку.

Отже, Липківська сільська рада, визнавши наявність на її території невитребуваних земельних ділянок сільськогосподарського призначення після розподілу земель колишнього КСП "Україна", безпідставно відмовляє ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) на підставі судового рішення.

На думку позивача, саме ГУ Держгеокадастру у Рівненській області розпоряджається землями сільськогосподарського призначення державної власності, а відтак, зобов`язаний виділити їй земельну частку (пай) у визначеному в рішенні суду розмірі.

Суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року. Цим Законом змінено суб`єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення та визначено, що такі повноваження перейшли до Держземагентства України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" (далі - Постанова №442) утворено Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення.

Пунктом 5 Постанови №442 встановлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються.

Постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення №15).

Відповідно до Положення №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за №1391/29521, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення №333).

Згідно з Положенням №333 Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення №333).

Відтак, до повноважень ГУ Держгеокадастру у Рівненській області належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Рівненської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

При цьому, як зазначалось судом, право ОСОБА_1 на отримання земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходяться за межами населених пунктів Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області, виникає у разі відсутності вільних земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП в межах території сільської ради.

Як встановлено судом, в межах населених пунктів Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області є невитребувані землі сільськогосподарського призначення колишнього КСП "Україна", право на одержання з яких земельної частки (паю) має ОСОБА_1 . Отже, Відповідач-1 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, відмовивши ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації, з урахуванням відомостей державної статистичної звітності з кількісного обліку земель, діяв з дотриманням вимог чинного законодавства та не порушив прав і законних інтересів позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виділити їй в натурі (на місцевості) земельну ділянку в розмірі 3,72 умовних кадастрових га, яка належить ОСОБА_1 на праві власності за рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі №557/209/17, слід відмовити.

За встановлених обставин, суд вважає протиправною відмову Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) в розмірі 3,72 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі №557/209/17.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права в частині позовної вимоги зобов`язального характеру, суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідач-2 відмовив позивачу в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою з підстави відсутності вільних земель комунальної власності сільськогосподарського призначення. Інші фактичні обставини, у тому числі належність та повнота наданих заявником документів, проаналізовані та оцінені відповідачем не були.

За таких обставин суд дійшов висновку, що для належного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) в розмірі 3, 72 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі №557/209/17, та вирішити зазначене питання з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач-2 як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, вимоги позивача до відповідача-2 частково ґрунтуються на матеріальному законі та відповідають встановленим судом обставинам справи, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Суд присуджує на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.3) відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (вул. С. Петлюри, буд. 37, м. Рівне, 33013, ), Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області (вул. Миру, буд. 2, с. Липки, Гощанський район, Рівненська область, 35420, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) в розмірі 3,72 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі № 557/209/17.

Зобов`язати Липківську сільську раду Гощанського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо виділення земельної частки (паю) в розмірі 3,72 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 19.04.2017 у справі № 557/209/17 та вирішити питання, щодо якого звернулась ОСОБА_1 , з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В частині позову до Липківської сільської ради Гощанського району Рівненскої області про зобов`язання виділити земельну ділянку в натурі (на місцевості) відмовити.

В частині позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відмовити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Липківської сільської ради Гощанського району Рівненської області (вул. Миру, буд. 2, с. Липки, Гощанський район, Рівненська область, 35420, ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 серпня 2019 року.

Суддя Дорошенко Н.О.