Справа № 460/2766/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5927/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Носа С.П., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В, м. Рівне, дата складання повного тексту рішення 22 квітня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

02.11.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просить:

зобов`язати відповідача провести перерахунок призначеної пенсії з урахуванням до складу грошового забезпечення, додатково до врахованих при її призначенні видів грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 17167,00 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань в розмірі 18019,50 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 297321,75 грн., з виплатою різниці між перерахованою та виплаченою пенсією з початку нарахування пенсії по день фактичного проведення перерахунку; зобов`язати відповідача провести індексацію пенсії з моменту її нарахування і проведенням в подальшому; визнати дії відповідача, пов`язані із застосуванням при нарахуванні пенсії неконституційної матеріальної норми п.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» неправомірними та зобов`язати в подальшому проводити пенсійне забезпечення без застосування цієї неконституційної норми закону без обмеження пенсії її максимальним розміром, з виплатою різниці між перерахованою та виплаченою пенсією з початку нарахування пенсії по день фактичного проведення перерахунку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01.08.2018 (після проведеного перерахунку) пенсії із обмеженням її розміру на підставі частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, положення якої Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнані неконституційними та втратили чинність 20.12.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області проводити виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження її розміру максимальним розміром, визначеним у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262- XII від 09.04.1992, положення якої Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнані неконституційними та втратили чинність 20.12.2016. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та виплаченою йому з обмеженням максимальним розміром, визначеним у частині сьомій статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-ХІІ від 09.04.1992, пенсією, починаючи з 01.08.2018 і по день набрання судовим рішенням у даній справі законної сили. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання провести перерахунок призначеної йому пенсії з включенням до складу грошового забезпечення, додатково до врахованих при її призначенні видів грошового забезпечення: грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 17167,00 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 18019,50 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 297321,75 грн., з виплатою різниці між перерахованою та виплаченою пенсією з початку нарахування пенсії по день фактичного проведення перерахунку; зобов`язання провести індексацію пенсії з моменту її нарахування і проведенням в подальшому відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є вичерпним. Відтак, підстави для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, отриманих позивачем грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні відсутні, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" переліку видів грошового забезпечення.

Щодо проведення виплати пенсії без обмеження граничного розміру суд першої інстанції зазначає, що згідно з ч.7 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Однак, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7- рп/2016 положення першого та другого речення частини сьомої статті 43 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Щодо позовних вимог щодо проведення в подальшому індексації пенсії та зобов`язання в подальшому проводити пенсійне забезпечення позивача без обмеження пенсії її максимальним розміром, суд першої інстанції роз`яснює, що резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє, а тому такі позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважаючи його незаконним та необгрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, щомають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в частині задоволеня позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовниї вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги норми ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 №135/13402 (далі Порядок).

Апелянт зазначає, що 23.07.2018 року позивачу було проведено перерахунок пенсії у зв`язку із встановленням йому інвалідності до 01.08.2020 року та збільшено основний розмір його пенсії на 25%, як особі з інвалідністю III групи прирівняному до інваліда війни в сумі 2936,41 грн. Починаючи з 01.08.2018 року розмір пенсії після перерахунку становив 15893,66 грн. Оскільки ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Пенсія позивача, після проведеного перерахунку перевищувала максимальний розмір, а саме десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому починаючи з 01.08.2018 року позивачу виплачувалася пенсія в сумі 14350,00 грн.

З аналізу довідки №501/141 від 25.05.2018 про додаткові види грошового забезпечення вбачається, що військовою частиною НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 при її підготовці було дотримано норми абз.3 та 7 п.7Постанови 393, а саме середньомісячний обрахунок додаткових видів грошового забезпечення проведено лише за березень та квітень 2018 року, оскільки ОСОБА_1 був звільнений в запас 26.05.2018року. Тож, для призначення пенсії було взято: основні види грошового забезпечення за повний місяць служби перед звільненням та середню суму додаткових видів грошового забезпечення (за березень та квітень 2018 року).

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016, яким за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, у становлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року , максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Дану норму визнано неконституційною у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ від 24.12.2015.

Враховуючи вище зазначене відсутні підстави для виплати пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру оскільки, на законодавчому рівні дане питання врегульоване та встановлено максимальний розмір пенсії, що підлягає до виплати.

Також стверджує, що судом першої інстанції не враховано положення Постанови Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018, якою установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою. Тобто, як рішення про стягнення пенсій (інших соціальних виплат), так і рішення про зобов`язання виплатити пенсії (інші соціальні виплати) виконуються за рахунок коштів державного бюджету (за певною бюджетною програмою), при цьому, інші кошти, які б могли бути спрямовані на виконання рішення суду, в головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відсутні.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання провести перерахунок призначеної пенсії з включенням до складу грошового забезпечення, додатково до врахованих при її призначенні видів грошового забезпечення: грошової допомоги на оздоровлення в розмірі 17167,00 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі 18019,50 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 297321,75 грн., з виплатою різниці між перерахованою та виплаченою пенсією з початку нарахування пенсії по день фактичного проведення перерахунку; зобов`язання провести індексацію пенсії з моменту її нарахування і проведенням в подальшому в апеляційному порядку не оскаржується.

Щодо вимог позивача та задоволення їх судом першої інстанції про визнання протиправними дії відповідача щодо виплати йому з 01.08.2018 (після проведеного перерахунку) пенсії із обмеженням її розміру на підставі частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, положення якої Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнані неконституційними та втратили чинність 20.12.2016; зобов`язання відповідача проводити виплату йому пенсії без обмеження її розміру максимальним розміром, визначеним у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992, положення якої Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнані неконституційними та втратили чинність 20.12.2016; зобов`язання відповідача виплатити йому різницю між нарахованою та виплаченою з обмеженням максимальним розміром, визначеним у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992, пенсією, починаючи з 01.08.2018 і по день набрання судовим рішенням у даній справі законної сили суд апеляційної інстанції зазначає.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що з 25.07.2018 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.10.2018 №Д-990/07.1-59, на звернення позивача, повідомлено позивачу, що розмір пенсії призначено з дотриманням п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» як звільненому у запас полковнику Збройних Сил з врахуванням 35 років вислуги в пільговому обчисленні (50% за 20 років вислуги + 3% за кожен рік служби понад 20 років) та ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», де визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 100 процентів, до категорії 2 95 процентів. Відповідно розмір пенсійної виплати станом на 01.10.2018 становить 16619,66 грн., зокрема: 14682,06 грн. основний розмір пенсії з врахуванням 25 відсоткового збільшення; 435,60 грн. підвищення пенсії як інваліду 3 групи (40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність); 50 грн. цільова грошова допомога інвалідам війни; 1452 грн. - надбавки на 2 непрацездатних членів сім`ї. Також зазначено, що враховуючи норми п.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсії позивачу проводиться у розмірі 14350 грн.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII чинній з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що з 20.12.2016 відсутня ч.7 ст.43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Отже, відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774, який набрав чинності з 01.01.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017-2018 років ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала і не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 522/16882/17, від 31.01.2019 у справі № 638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 15.04.2019 у справі № 127/4270/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2019 року у справі №460/2766/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді С. П. Нос
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 24.09.2019.