Справа № 2540/3094/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Чернігів Справа № 2540/3094/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача Чікової Т.А.,

представника відповідача Мірошниченка О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 20 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.07.2018 №703 "Про результати службового розслідування по факту незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами".

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що пункт 20 оскаржуваного наказу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у наказі не було зазначено, які саме дії умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна були вчинені позивачем. Також, наказ не містить і посилань на заподіяну позивачем шкоду, ступінь вини позивача, умови та причини, які сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки. Також вказує, що його вже було притягнуто до відповідальності згідно наказу від 30.05.2018 №341, а тому, в силу прямої дії ст.61 Конституції України оскаржуваний наказ має бути скасований, оскільки ніхто не може бути притягнутий до відповідальності двічі за одне і те саме правопорушення.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.10.2018 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі №2540/3093/18. У зв`язку з припиненням повноважень судді Д`якова В.І., на підставі розпорядження від 18.01.2019 №78 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2019 справу передано на розгляд судді Житняк Л.О. Ухвалою суду від 06.08.2019 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, з наданням додаткових пояснень, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надавши у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, та вказав, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що не відповідають обставинам справи, та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного пункту наказу. Також надав додаткові пояснення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.
Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (військова частина НОМЕР_2 ) від 30.05.2018 №342 "Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності посадових осіб, які винні у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів (далі - ПММ), за результатами проведеного аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_1 ", а саме п.1.16 командира механізованої роти механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 06.02.2016 №12, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 7 050,00 грн.

Вказаний наказ було оскаржено позивачем до суду, втім постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення коштів - відмовлено.

Колегією суддів, зокрема встановлено, що порушення військовослужбовцем порядку обліку і збереження військового майна (ПММ), і як наслідок незаконного списання ПММ, яке було виявлено за результатами аудиторського звіту проведеного Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту за період з 06.05.2015 по 28.02.2018 є порушенням військовослужбовцем своїх (вищезгаданих) службових обов`язків і заподіяння державі матеріальних збитків, за яке згідно чинного законодавства передбачено покарання у вигляді притягнення до матеріальної відповідальності позивача, як винного у незаконному списанні ПММ. Колегія суддів у справі №2540/3093/18 дійшла висновку, що твердження позивача щодо незаконного його притягнення до матеріальної відповідальності слід вважати невмотивованим та безпідставним, оскільки збитки були виявлені аудиторським звітом за період з 06.05.2015 по 28.02.2018, а також підтверджено, що збитки виникли внаслідок недбалого виконання службових обов`язків та порушення норм Статутів Збройних Сил України і інших нормативно-правових актів.

В силу преюдиціального значення згаданого вище рішення суду, вказані осбтавини повторному встановленню не підлягають.

Так, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2018 №1194 комісією Військової частини НОМЕР_1 проведено службове розслідування з метою з`ясування причин і умов незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів (ПММ), яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) 219 547 л та дизельне пальне (далі - ДП) 549 973 л, на загальну суму 20 227 067,00 грн.

Під час проведення поточного службового розслідування було встановлено, що Аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у період з 19.02.2018 по 26.04.2018 у Військовій частині НОМЕР_1 були встановлені порушення вимог п.6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 №17, які виявилися в тому, що дорожні (робочі) листи до донесення про наявність та рух пального в обов`язковому порядку не додавались, та в порушення вимог п.5.14.7 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 №690, що діяло до 02.11.2017, а також Інструкції з обліку військового майна №440, що набрала чинності з 03.11.2017, щомісячні донесення Ф.24 командирами підрозділів не подавались, внаслідок чого було виявлено незаконне (безпідставне) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) 219 547 л та дизельне пальне (далі - ДП) 549 973 л, на загальну суму 20 227 067,00 грн.

Аудитом також було встановлено, що в порушення вимог Інструкції про порядок використання автомобільної техніки №678, переважна кількість дорожніх (робочих) листів, попередньо виписаних до автомобільної, бронетанкової служб, не здавалась, але посадовими особами відповідних служб нові дорожні листи оформлювалися.

В ході проведення аудиторського дослідження у Військовій частині НОМЕР_1 було встановлено, що система внутрішнього контролю взагалі не забезпечила контроль за законним використанням ресурсів.

Також в порушення вимог п.3.38 Інструкції про порядок використання автомобільної техніки №678 та №70, якими визначено: "у подальшому повністю оформлені дорожні листи передаються до фінансового органу для відображення у бухгалтерському обліку та зберігання протягом встановленого терміну для зберігання первинних документів", командирами підрозділів Військової частини НОМЕР_1 передача визначених документів не здійснювалась.

Незаконне списання пального було допущено в підрозділах Військової частини НОМЕР_1 , зокрема, в 2 механізованій роті механізованого батальйону було допущено безпідставне списання, яке не підтверджене дорожніми листами, на наступну кількість пального: АБ 437 л, ДП 20 897 л, на загальну суму 555 121,00 грн.

Командир 2 механізованої роти механізованого батальйону капітан ОСОБА_1 надав письмове пояснення, в якому пояснив, що всі дорожні листи, які підтверджують списання пального за донесенням, здані в повному обсязі та більше дорожніх листів не має.

Виконавці донесення:

- капітан ОСОБА_1 (командир механізованої роти механізованого батальйону, призначений наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 06.02.2016 №12) - донесення від 25.11.2017 №404, від 17.12.2017 №459 та №460, всього: ДП-6 193 л, на загальну суму 161 018,00 грн;

майор ОСОБА_2 (командир механізованої роти механізованого батальйону, призначений наказом Міністра оборони України від 22.01.2014 №14 та перепризначений на посаду заступника командира механізованого батальйону наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 06.02.2016 №12) - донесення від 25.12.2016 №224, всього: АБ-437 л, ДП-14 704 л, на загальну суму 394 103,00 грн.

За порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 111, 112 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", ст.ст. 2,5,6,15,16 "Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, п.6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 №17, командира 2 механізованої роти механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 06.02.2016 №12, відповідно до п.13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженою постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95 було притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 153 968,00 грн, про що видано наказ, який є предметом даного спору.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на наступне.

В силу прямої дії ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту).

Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом (ст.26 Статуту).

Так, згідно абз.1 п.2 Розділу І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення) відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Відповідно до п.3 вказаного Положення військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

При цьому в силу п.13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, зокрема, у разі: перекручування звітних даних і обману держави в інших формах.

Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом (п.17 Розділу IV Положення).

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування (п.18 Розділу IV Положення).

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (п.19 Розділу IV Положення).

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

В той же час, відповідно до п.2 Розділу II Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, визначено, що службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

На підставі зазначеного, суд звертає увагу на те, що командир наділений правом не призначати службове розслідування оскільки факт нестачі повністю підтверджено аудиторським звітом від 27.04.2018. Разом з тим, використовуючи дискреційні повноваження, командиром Військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення провести службове розслідування, що законодавством не заборонено.

Так, службовим розслідуванням та аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_1 були встановлені систематичні порушення з боку посадових осіб вимог нормативно-правових актів. В тому числі, з боку позивача командира 2 механізованої роти механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 .

Службовим розслідуванням встановлено, що в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 119, 120 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, не було фактично організовано належне ведення обліку та своєчасна подача встановлених форм звітних документів про рух пально-мастильних матеріалів, не було фактично організовано здійснення 1 раз в два тижні контролю (для командирів взводу) за наявністю пально-мастильних матеріалів та правильним застосуванням техніки.

в порушення вимог ст.ст. 2,5,6,15,16 "Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, не здійснювався контроль за використанням підлеглими водіями військового майна (пально-мастильних матеріалів, військової техніки) у відповідності до нормативно-правових актів та нормативних документів Міністерства оборони України, не здійснювали дієвий контроль за списанням пального за дорожніми листами.

в порушення вимог ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" був відсутній контроль за використанням військового майна (пально-мастильних матеріалів, військової техніки), за його законним цільовим (функціональним) призначенням.

Суд зазначає, що службове розслідування з метою з`ясування причин і умов незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі - АБ) 219 547 л та дизельне пальне (далі - ДП) 549 973 л, на загальну суму 20227067,00 грн., яке було виявлено аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_1 , командиром Військової частини НОМЕР_1 було призначено (наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2018 №1194 ) та проведено в строк, визначений у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" та Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95.

Аналізуючи висновки відповідача та перевіряючи їх на відповідність п.3 та п.19 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95 суд зазначає наступне.

Так, службовим розслідуванням встановлено всі необхідні елементи для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, а саме:

- заподіяння шкоди в особі Військової частини НОМЕР_1 - незаконне списання пально-мастильних матеріалів (без первинних документів) - донесення від 25.11.2017 №404, від 17.12.2017 №459 та №460, всього: ДП-6193 л, на загальну суму 161 018,00 грн;

- протиправна поведінка - у формі порушення ст.ст. 11, 16, 58, 119, 120 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ, ст.3 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", ст.ст. 2,5,6,15,16 "Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 №1225, п.6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 №17.

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, що відобразилось в тому, що невиконання прямих обов`язків позивачем, як командиром підрозділу, відповідального в силу своїх обов`язків (ст. 11, 16, 58, 119, 120 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІУ ) за облік пально-мастильних матеріалів, призвело до заподіяння шкоди державі в особі Військовій частині НОМЕР_1 ;

- наявність вини позивача у заподіянні шкоди, що також знаходить своє відображення і у рішенні Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2018.

При цьому, суд звертає увагу на те, що твердження позивача про відсутність у спірному наказі норм законодавства, які були порушені позивачем є необґрунтованим, оскільки висновок та п.35 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2018 №703 містять чіткі посилання на норми, порушення яких позивачем призвело до незаконного списання пально-мастильних матеріалів в підконтрольному йому підрозділі згідно донесення від 25.11.2017 №404, від 17.12.2017 №459 та №460, всього: ДП-6 193 л, на загальну суму 161 018,00 грн.

Щодо твердження позивача про можливе порушення ст.61 Конституції України в частині притягнення його до обмеженої та повної матеріальної відповідальності, то суд звертає увагу на наступне.

Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95 містить три види матеріальної відповідальності військовослужбовців: обмежена, повна, підвищена.

Позивача, оскаржуваним п.20 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2018 №703 за перекручування звітних даних, що виразилось в безпідставному списанні (без первинних документів - дорожніх (робочих) листів) пально-мастильних матеріалів згідно донесення від 25.11.2017 №404, від 17.12.2017 №459 та №460, всього: ДП-6 193 л, на загальну суму 161 018,00 грн. було притягнуто саме до повної матеріальної відповідальності відповідно до п.13 Положення з урахування наказу старшого начальника (наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.05.2018 №342) у розмірі 153 968,00 грн (сто п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят вісім гривень, 00 коп).

Тобто, оцінюючі обставини, за яких була допущена шкода державі в особі Військової частини НОМЕР_1 , враховуючи, що всі елементи у розумінні п.19 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95 для притягнення капітана ОСОБА_1 саме до повної матеріальної відповідальності були встановлені незалежною аудиторською перевіркою, оскаржуваним наказом позивача було притягнуто на решту суми з урахування попередньо винесеного наказу про притягнення до обмеженої відповідальності у розмірі 7 050,00 грн.

Таким чином, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності, що не суперечить загальним принципам Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі на загальну суму 161 018,00 грн (7 050,00 грн +153 968,00 грн).

Перевіряючи правоміріність винесення п.20 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 07.07.2018 №703, суд керується ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2018 №703 "Про результати службового розслідування по факту незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами" в частині, що стосується позивача, належить зазначити, що такі дії Військової частини НОМЕР_1 відповідають ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - службове розслідування, результатом якого стало прийняття оскаржуваного наказу було проведено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент проведення службового розслідування, в межах наданих командиру Військової частини НОМЕР_1 повноважень, обґрунтовано (тобто з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття відповідного рішення - обставин встановлених незалежною аудиторською перевіркою), неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності, пропорційно, своєчасно (протягом строку, встановленого нормами наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" та Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 );
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення суду складено 24.09.2019.

Суддя Л.О. Житняк