Справа № 160/9741/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/9741/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року (головуючий суддя Кучма К.С.)

у справі № 160/9741/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет»

до Одеської митниці ДФС

про визнання протиправною та скасування карки відмови в прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» звернулось до суду з позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 05.09.2018 року №UА500060/2018/000040/2;

визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2018 року №UА500060/2018/08525.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення поставленого товару від NINGBO GLOBALWAY ІМР.& ЕХР.СО., LTD (Китай) позивач подав до Одеської митниці ДФС митну декларацію №UA500060/2018/027132 від 04.09.2018 разом із іншими документами, передбаченими ч.2 ст.53 Митного кодексу України, на підтвердження заявленої митної вартості, яка розрахована ним за методом визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, та у сукупності по всіх трьох товарах склала 57 940,78 доларів США. На вимогу відповідача позивачем було надано всі запитувані документи, проте 05.09.2018 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2018/000040/ та карту відмови в прийнятті поданої митної декларації, незважаючи на те, що наявні у поданих позивачем документах відомості підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціну, що фактично сплачена за товари.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.03.2019 адміністративний позов задоволено.

Судом встановлено, що позивачем було надано відповідачеві всі необхідні запитувані документи, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена, через що, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість товару, тому прийняті рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовні вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована фактично обставинами, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідач зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначеної митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності. Також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, в поданому суду відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено, які саме обставини, що мають значення для справи, не з`ясував суд першої інстанції, які саме висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, які саме норми матеріального права були неправильно застосовані судом першої інстанції та в чому саме полягало таке неправильне застосування. Суть апеляційної скарги зводиться тільки до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції вже надано належну оцінку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 02.03.2015 між ТОВ «АТБ-маркет» та NINGBO GLOBALWAY ІМР.& ЕХР.СО., LTD (Китай) укладений контракт на поставку продукції №2901-NB/CH, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у контракті. Товар, що поставлявся, повинен був бути виготовлений і поставлений партіями в повній відповідності з вимогами, на умовах і за цінами, вказаними в додатках і специфікаціях до контракту, які є його невід`ємною частиною. (а.с.46-50).

На виконання умов контракту, згідно з інвойсом від 16.07.2018 №HY3-ATB18074_1 та специфікацією від 16.07.2018 №169NG, на умовах поставки FOB - Нингбо, КНР, згідно з Incoterms 2000, на адресу позивача поставлена продукція, а саме: товар №1 - парасольки із складним стрижнем; товар №2 - покриття пластмасові для підлоги; товар №3 - взуття на підошві з полімерних матеріалів та з верхом з текстильних матеріалів: APT GW0354 капці кімнатні чоловічі відкриті. Кольори та розміри в асортименті. Матеріал: поліестер, ЕВА., - 19920 пар. Виробник: NINGBO GLOBALWAY ІМР.& ЕХР.СО., LTD. Країна виробництва: СN (а.с.52-53).

Зазначені товари виготовлені NINGBO GLOBALWAY ІМР.& ЕХР.СО., LTD в Китаї, сертифіковані згідно сертифіката якості від 16.07.2018 б/н та сертифіката походження від 16.07.2018 (а.с.91).

Загальна вартість поставленої партії товару склала 55641,60 доларів США (а.с.55).

З метою митного оформлення поставленого позивачу товару позивач подав до Одеської митниці ДФС декларацію митної вартості №UA500060/2018/027132 від 04.09.2018.

Митна вартість товарів визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, у сумі по трьох товарах - 57940,78 доларів США.

На підтвердження митної вартості позивачем надані: контракт на поставку продукції, специфікація сертифікат походження товару, сертифікат якості, інвойс, пакувальний лист, коносаменти, товарно-транспортна накладна, рахунки про надання транспортних-експедиційних послуг, договір транспортного експедирування, договір страхування та страховий сертифікат.

04.09.2018 відповідачем надіслано позивачу повідомлення про необхідність додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товарів, які переміщувалися через митний кордон України.

На вимогу митниці позивачем разом з листом від 05.09.2018 року №0509/1 надано документи: копія митної декларації країни відправлення №49627535 від 17.07.2018; прайс-лист виробника товару б/н від 02.07.2018; комерційна пропозиція б/н від 09.07.2018; паспорт продукту на товар арт.GW0354 (а.с.160-162).

Відповідач не визнав заявлену позивачем митну вартість товару та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2018/000040/2 від 05.09.2018, яким митну вартість товару визначено за резервним методом згідно з ст.64 МК України на рівні: товар №3 - взуття на підошві з полімерних матеріалів та з верхом з текстильних матеріалів: -арт.GW0354 капці кімнатні чоловічі відкриті. Кольори та розміри в асортименті, матеріал: поліестер, ЕВА., - 19920 пар. Виробник: NINGBO GLOBALWAY ІМР.& ЕХР.СО., LTD. Країна виробництва: СN., вартість за одиницю - 2,0980 доларів США; 6,57 доларів США за кг (а.с.18).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів відповідач надіслав позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/08525 (а.с.20-21).

Митний орган виходив з того, що в специфікації від 16.07.2018 до Контракту від 02.03.2015 зазначені умови поставки товарів FOB - Нингбо та не зазначений перелік витрат, які входять ціни товару, в тому числі, чи входить до ціни товару вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Також, у п. 1.4 страхового сертифікату №40-0197-18-00011/1022 від 26.07.2018 зазначена страхова сума 1481562,10 грн., у пункті 1.5 страхового сертифікату зазначена страхова сума 1481562,10 грн., у пункті 1.6 страхового сертифікату зазначене відношення страхової суми до страхової вартості - 100%, що не відповідало розміру мінімального страхування, яке повинно покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10% (тобто 110%) відповідно до Умов страхування вантажів. Крім того, в п. 3.1 зовнішньоекономічного контракту №2901-NB/CH від 02.03.2015 передбачено, що оплата товару здійснюється у валюті доларів США, проте, в страховому сертифікаті страхова сума наведена у гривні України. Таким чином, валюта страхової суми не відповідала валюті зовнішньоекономічного договору. Також, відповідач зазначає, що у інвойсі та сертифікаті якості б/н від 16.07.2018 відсутня будь-яка інформація щодо матеріалу виготовлення, що унеможливлювало перевірку вартісних характеристик.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість товару. Позивачем надано відповідачеві всі необхідні документи, які підтверджують правильність обраного методу для визначення митної вартості товару, надані документи підтверджують вартісні показники митної вартості товару.

В рішенні від 05.09.2018 №UА500060/2018/000040/2 не зазначені джерела інформації, що використовувалась митним органом для визначення митної вартості, не зазначений перелік документів, що повинні підтвердити ті обставини, що викликали сумнів у достовірності наданої інформації. Неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості через відсутність у відповідача інформації, суперечить вимогам чинного законодавства України.

Суд також зазначив, що відповідачем не вказано послідовність застосування методів визначення митної вартості товару та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення та картки відмови відповідача.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові, зазначені в цій частині, документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм свідчить, що право митного органу на витребування додаткових документів виникає тільки за наявності певних підстав: якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При цьому згідно з п.п.1-4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За визначенням, наведеним у ч.1 ст.256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.12 ст.264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів.

Таким чином, наведені правові норми в їх сукупності свідчать, що для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини, якими б обумовлювалась неможливість визначення митної вартості товару, що ввозиться, за визначеним декларантом методом, у спірному випадку за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 МК України.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

При цьому, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, зокрема, ч.6 ст.54 МК України, яка, як зазначено вище, визначає підстави, за наявності яких митний орган відмовляє декларанту у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, а відомості, які містяться в ЄАІС ДМСУ, мають допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

Отже орган доходів і зборів наділений законодавцем повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у вказаній нормі.

Судом встановлено, що в спірному випадку декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подані позивачем документи для митного оформлення давали змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.

Стосовно доводів відповідача, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі тощо) відсутня інформація щодо вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням як складової частини митної вартості товарів, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що поставка товару здійснювалася на підставі контракту, відповідно до п.2.2 якого, ціна на товар розуміється згідно умовами FОВ - Нингбо, КНР (у відповідності до «Інкотермс-2000»), і включає в себе вартість завантаження товару у постачальника, вартість всіх митних формальностей у країні постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.

Поданими митниці документами підтверджено включення до ціни товару такої складової митної вартості, як витрати на упаковку товару.

Отже, оскільки умовами контракту визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у позивача були відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості товару.

Посилання відповідача на невідповідність рахунку, поданого позивачем разом із митною декларацією, пунктам 18, 19, 20, 21 та 22 розділу VII Рекомендацій Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (ЕСЕ/ТЯАОЕ/148) є необґрунтованим.

У пункті 21 розділу VII Рекомендації № 6 зазначено: «Наводяться два варіанти розташування переліку додаткових витрат; один варіант - вертикальний, коли витрати вказують в колонках і підсумовують для отримання підсумкової суми (див. стор. 11), і інший варіант - горизонтальний (див. пункт 27), коли ці витрати зазначаються по горизонталі і складаються в «загальну суму платежів», яка потім додається до «Сумам» (можна також зробити відрахування знижок і т.п.; точний зміст переліку витрат залежить від застосовуваних умов поставки; наведені приклади засновані на умовах ФОБ і СІФ)»

Враховуючи той факт, що за умовами поставки вартість пакування товару включена у ціну товару, відокремлення такої складової ціни товару в рахунку-фактурі за Рекомендаціями № 6 не є обов`язковою умовою.

Щодо посилання відповідача на невідповідність страхового сертифікату, а саме: страховий сертифікат, який наданий позивачем разом із митними деклараціями, не відповідає умовам поставки CIF - мінімальне страхування повинне покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10 % (тобто 110 %) і бути обумовленим у валюті договору купівлі-продажу, судом першої інстанції також вірно встановлено, що відповідно до специфікації від 16.07.2018 №169NG продаж товару погоджено на умовах поставки FOB Нингбо (Інкотермс 2000).

Згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2000 існують тільки дві умови поставки, якими передбачені мінімальні розміри страхування - CIF і СІР, відповідно до яких продавець зобов`язаний забезпечити страхування на користь покупця. Будь-які інші умови поставки) Інкотермс не передбачають обов`язкового страхування, а отже і не можуть визначати мінімальний розмір такого страхування.

Таким чином, мінімальне страхування, що має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) застосовується тільки якщо поставка здійснюється на умовах CIF і СІР.

За умовами поставки FOB у продавця та покупця (позивача) відсутній обов`язок із страхування товарів, відповідно, мінімальний розмір страхування не визначений. При цьому сторони самі визначають, чи бажають вони застрахувати товар і хто та у якій мірі здійснює страхування товару.

Враховуючи наведені обставини, твердження відповідача про порушення законодавства через невідповідність розміру страхування, а також валюти страхування Інкотермс-2000 на умовах поставки FOB є необґрунтованими.

Одночасно судом встановлено, що згідно наявних в матеріалах справи доказів позивачем укладений Генеральний договір добровільного страхування вантажів від 01.03.2018. №40-0197-18-00011 з ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група», у відповідності з умовами якого здійснено добровільне страхування товару, на підтвердження чого під час митного оформлення надано страховий сертифікат від 26.07.2018 №40-0197-18-00011/1022 та Генеральний договір страхування від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 (а.с.79-90).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вказаними документами підтверджено витрати позивача на страхування у розмірі 503,73 грн., будь-які розбіжності у числових значення страхових витрат у наданих документах відсутні.

Апеляційний суд також погоджується з судом першої інстанції про помилковість твердження відповідача, що відсутність будь-якої інформації щодо матеріалу виготовлення унеможливлює перевірити вартісні характеристики, суд зазначив таке.

Жодною нормою чинного законодавства не передбачено зазначення в інвойсі матеріалу, з якого виготовлений товар, і суб`єкт владних повноважень не має права вимагати від декларанта інформацію або документи, які не передбачені Митним кодексом України.

Також відповідачем не зазначено, яким нормативно-правовим актом України передбачено внесення у сертифікат якості країни виробника відомостей про матеріал з якого виготовлений товар.

В спірному випадку на вимогу відповідача позивач надав копію паспорта продукту на товар від 10.05.2018, в якому зазначено, що товар капці кімнатні чоловічі виготовлені з основного матеріалу поліестер+етиленвінілацетат. До того ж інформація щодо матеріалу, з якого виготовлено товар, зазначена в митній декларації №UА500060/2018/027132 від 04.09.2018.

Наведене вище свідчить, що відповідач мав можливість упевнитись, з якого матеріалу виготовлений товар, оскільки мав в наявності відповідні документи, але не прийняв їх до уваги.

Виходячи з фактичних обставин, апеляційний суд встановив, що позивачем при декларуванні митної вартості товару за зовнішньоекономічним контрактом від 02.03.2015 №2901-NB/CH зазначені усі складові числового значення митної вартості, а відповідачем не доведено, що позивачем неправильно здійснено розрахунок, до декларації внесено недостовірні або неточні відомості, надані митному органу документи містять не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, що є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, обраного позивачем, і розцінено митницею як заниження позивачем митної вартості.

Отже, є вірним висновок суду першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом від 05.09.2018 №UА500060/2018/000040/2 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.09.2018 №UА500060/2018/08525 є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 березня 2019 року у справі № 160/9741/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, що встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко