Справа № 360/995/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року справа №360/995/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Апеляційного суду Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (повний текст складено 18 квітня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/995/19 (суддя І інстанції - Тихонов І.В.) за позовом Апеляційного суду Луганської області до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про оскарження постанови державного виконавця та дії посадової особи органу державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2019 року Апеляційний суд Луганської області (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач), в якому позивач просив суд: - визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича від 05.02.2019 у виконавчому провадженні № 56028560 про стягнення з Апеляційного суду Луганської області виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.; - визнати протиправною дію начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича, яка полягає у тому, що заявою від 06.02.2019 за № 20-1/56028560/25 ним направлені на виконання Головному управлінню державної казначейської служби України у Луганській області постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича від 05.02.2019 № 56028560 про стягнення з Апеляційного суду Луганської області виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 139,86 грн. та зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича відкликати постанови з Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 56028560, по виконанню виконавчого листа № 812/1536/17, виданого 25.01.2018 Луганським окружним адміністративним судом. Відповідно до якого Апеляційний суд Луганської області є боржником у виконавчому провадженні.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича від 05.02.2019 з Апеляційного суду Луганської області стягнуто виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до вимог п.3 ч.5 ст.27 Закону України Про виконавче провадження зазначено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень. Статтею 2 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган або державна установа. Апеляційний суд Луганської області є державною установою, яка повністю фінансується з Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України, що виключає можливість стягнення з позивача виконавчого збору.

Крім того, позивач вважає протиправною (незаконною) дію начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича, яка полягає у тому, що заявою від 06.02.2019 за № 20-1/56028560/25 ним були направлені для примусового виконання на адресу Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденка Віталія Володимировича від 05.02.2019 № 56028560 про стягнення з Апеляційного суду Луганської області виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 139,86 грн.

Протиправність (незаконність) зазначеної дії посадової особи полягає у тому, що: 1) постанови державного виконавця були направлені на примусове виконання до закінчення десятиденного строку на їх оскарження; 2) начальник відділу не є державним виконавцем у виконавчому провадженні № 56028560, а тому не міг вчиняти будь-яких дій, направлених на примусове виконання рішення суду в зазначеному виконавчому провадженні; 3) Закон України Про виконавче провадження не передбачає такої форми процесуального документу державного виконавця або посадової особи державної виконавчої служби, як заява про виконання (натомість передбачені постанови та розпорядження).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 360/995/19 у задоволенні позову відмовлено.

Позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач частково не виконав рішення суду з поважних причин, пов`язаних з бюджетною процедурою, яка є обов`язковою для позивача відповідно до закону.

Крім того, позивач зазначив, що судом не прийнято ту обставину, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України перебуває виконавчий лист № 812/1536/17, виданий Луганським окружним адміністративним судом щодо зобов`язання апеляційний суд Луганської області провести із ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні, нарахувати та виплатити належну ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні дні відпусток за раніше відпрацьований час у період з 04.06.2013-03.06.2012 у кількості 42 календарних дні, та з 04.06.2013-03.06.2014 у кількості 42 календарних дні, шляхом перерахування належних сум на рахунок в банківській установі згідно відомостей у бухгалтерії апеляційного суду Луганської області (арк. спр. 53-54).

21.03.2018 головним державним виконавцем Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України Руденко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56028560. З виконання виконавчого документу: виконавчий лист № 812/1536/17, виданий Луганським окружним адміністративним судом 25.01.2018 про зобов`язання апеляційний суд Луганської області провести із ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні, нарахувати та виплатити належну ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні дні відпусток за раніше відпрацьований час у період з 04.06.2013-03.06.2012 у кількості 42 календарних дні, та з 04.06.2013-03.06.2014 у кількості 42 календарних дні, шляхом перерахування належних сум на рахунок в банківській установі згідно відомостей у бухгалтерії апеляційного суду Луганської області. Боржнику необхідно виконати рішення протягом 10 робочих днів, про що повідомити Відділ з долуенням підтверджуючих документів. (арк. спр. 56-57).

05.10.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України Руденко В.В. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (арк. спр. 78-79).

26.12.2018 головним державним виконавцем Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України Руденко В.В. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (арк. спр. 89-91).

05.02.2019 головним державним виконавцем Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України Руденко В.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору (арк. спр. 93-94).

Відповідно до вищезазначеної постанови та вимог статті 3, 27 та 40 Закону України Про виконавче провадження, стягнуто з боржника: Апеляційний суд Луганської області виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн. Стягувач Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Постанова №56028560 від 05.02.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн. не є окремим процесуальним документам, а є процесуальною дією в рамках виконавчого провадження, так як ще незакінчене та не виведена в окреме провадження.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження (частина друга статті 42 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 42 Закону № 1404-VIII витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню.

Пункту 13 Інструкції № 512/5 визначає, що при виконанні рішення немайнового характеру у разі, якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

Так, постановою від 21.03.2018 головним державним виконавцем Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерство юстиції України Руденко В.В. відкрито виконавче провадження ВП №56028560 з виконання виконавчого документу: виконавчий лист № 812/1536/17, виданий Луганським окружним адміністративним судом 25.01.2018 про зобов`язання апеляційний суд Луганської області провести із ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні, нарахувати та виплатити належну ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні дні відпусток за раніше відпрацьований час у період з 04.06.2013-03.06.2012 у кількості 42 календарних дні, та з 04.06.2013-03.06.2014 у кількості 42 календарних дні, шляхом перерахування належних сум на рахунок в банківській установі згідно відомостей у бухгалтерії апеляційного суду Луганської області. Боржнику надано строк для добровільного виконання судового рішення протягом 10 робочих днів.

Станом на 05.02.2019 відповідачу позивачем не надано доказів щодо виконання судового рішення у повному обсязі.

Матеріалами справи лише підтверджено, що позивачем здійснено нарахування ОСОБА_1 компенсації за невикористанні дні відпусток за раніше відпрацьований час у період з 04.06.2013-03.06.2012 у кількості 42 календарних дні, в іншій частині судове рішення не виконано (а.с. 58).

Аналізуючи вказані обставини справи та правові норми, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач при винесенні постанови №56028560 від 05.02.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та Законом №1404-VIII.

Доводи позивача про те, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку встановленому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, є недоречними з наступних підстав.

Закон України від 05.06.2012 № 4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання (ст.1 Закону №4901).

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу передбачені ст.3 Закону №4901:

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи вказані норми права, суд дійшов висновку про те, що Закон №4901 не розповсюджується на позивача, оскільки застосовується лише до виконання рішень суду, які стосуються суто стягнення коштів з боржника державного органу, а виконання цих рішень покладено лише на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Як вже зазначалось, постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 812/1536/17 зобов`язано Апеляційний суд Луганської області провести із ОСОБА_1 повний розрахунок при звільненні, нарахувати та виплатити належну ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні дні відпусток за раніше відпрацьований час у період з 04.06.2013-03.06.2012 у кількості 42 календарних дні, та з 04.06.2013-03.06.2014 у кількості 42 календарних дні, шляхом перерахування належних сум на рахунок в банківській установі згідно відомостей у бухгалтерії апеляційного суду Луганської області, тобто зобов`язано державний орган вчинити певну дію (рішення немайнового характеру).

Як вірно встановлено судами першої інстанції інстанцій, боржником за виконавчим листом № 812/1536/17 є Апеляційний суд Луганської області, тобто державний орган. Разом з тим, вказаний виконавчий лист містить вимогу щодо зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" в процесі виконання судового рішення.

Виконавчий лист у даній справі виданий на виконання рішення зобов`язального характеру. Такий виконавчий лист передбачає одноразовий характер виконання повного розрахунок при звільненні, нарахування та виплатити належну ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні дні відпусток за раніше відпрацьований час у період з 04.06.2013-03.06.2012 у кількості 42 календарних дні, та з 04.06.2013-03.06.2014 у кількості 42 календарних дні, шляхом перерахування належних сум на рахунок в банківській установі згідно відомостей у бухгалтерії апеляційного суду Луганської області, а не стягнення періодичних платежів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій, що норми пункту 3 частини 5 статті 27 Закону "Про виконавче провадження" не поширюються на спірні правовідносини.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі №№286/125/17.

Діями відповідача при виконанні постанови про стягнення виконавчого збору є формування та направлення органу державної казначейської служби заяви про виконання відповідних постанов про стягнення з боржника виконавчого збору та витрати, що і було зроблено відповідачем - начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В. як керівником відповідного структурного підрозділу Департаменту Міністерства юстиції України.

Зважаючи на вищенаведене, державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі та в межах своїх повноважень відповідно до вимог законодавства та Інструкції 512/5 , тому вимоги позивача щодо визнання протиправними дії та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та зобов`язання начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкликати постанови з Головного управління державної казначейської служби України у Луганській області є безпідставними, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 360/995/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 360/995/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко