Справа № 200/9508/19-а
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р. Справа№200/9508/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про: визнання протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2019 року № 28 про не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі імені Калініні Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року, зобов`язання Торецького об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2019 року № 376 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу період роботи в колгоспі імені Калініна Ясинуватського району Донецької області з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2019 року № 28 про не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі імені Калініні Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року, зобов`язання Торецького об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2019 року № 376 про призначення пенсії за віком та зарахувати до страхового стажу період роботи в колгоспі імені Калініна Ясинуватського району Донецької області з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.03.2019 року він звернувся до управління з заявою № 376 про призначення пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02.04.2019 року № 28 позивачу відмовлено в призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного загального стажу, так як до страхового стажу не були зараховані періоди роботи з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року в колгоспі ім. Калініна через відсутність печатки та підпису на відповідних записах про кількість відпрацьованих людино-днів. Також позивач зазначає, що до страхового стажу не зараховано період перебування на облік в Авдіївському міському центру зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року через відсутність номера та дати наказу на закінчення виплати допомоги. Позивач вказує на те, що у рішенні про відмову призначення пенсії відповідач зазначав про необхідність надання уточнюючої довідки. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням та вважає його протиправним, оскільки на думку позивача відповідно до Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, облік, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту і правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність. Позивач зазначає, що в некоректному заповненні трудової книжки відсутня його вина, отже відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період роботи у колгоспі. ОСОБА_2 не зарахування до страхового стажу періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року через відсутність номера та дати наказу на закінчення виплати допомоги. Підпунктом ж пункту 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» було передбачено включення періоду одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу. Відповідно до підпункту «е» п. 2.19 Інструкції № 58 до трудових книжок безробітним особам запис про період одержання допомоги по безробіттю заносяться органом державної служби зайнятості населення. Позивач вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність у трудовій книжці номера та дати наказу на закінчення виплати дороги, оскільки згідно довідки Авдіївського міського центру зайнятості від 25.04.2019 року № 514 допомога по безробіттю були призначена з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року наказом № 304 від 25.02.1998 року, про що є запис у трудовій книжці. На підставі викладеного, позивач вважає, що рішення відповідача від 02.04.2019 року № 28 про не зарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району Донецької області з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та періоду одержання допомоги по безробіттю з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року є протиправним та таким, що порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення, тому підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з`явився. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача у судове засідання з`явився, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, а також просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.03.2019 року позивач звернувся до Торецького ОУПФУ Донецької області із заявою № 376/292 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням № 28 від 02.04.2019 року Торецьким ОУПФУ відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Під час розрахунку стажу Торецьким ОУПФУ не враховано періоди роботи: з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року в колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району; з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості. Стосовно не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року в колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району відповідач зазначає, що відповідно до абз. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використання форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Відповідно до п. 6 Основного положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених Постановою Ради Міністрів СРСР № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою. Відповідач вказує на те, що запис про трудову участь в громадському господарстві ОСОБА_1 за період з 1984 року по 1993 року не завірені підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та не скріплені печаткою, в зв`язку з чим відповідач зазначає про відсутність для зарахування до страхового стажу періоду роботи у колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року. Також, відповідач посилається на те, що згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Отже, період з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року період перебування на обліку в Авдієвському міському центрі зайнятості не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю номера та дати наказу про закінчення виплати допомоги. Відповідач зазначає, що згідно наданих документів для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 страховий стаж позивача складає 16 років 08 місяців 14 днів. Відповідач вважає, що прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком є правомірним і обґрунтованим.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник позивача просили суд розглядати справу без їх участі, а представник відповідача у судове засідання не з`явились, суд приходить до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с. 31-34).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 28 березня 2019 року звернувся до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 62).

До заяви позивачем були надані наступні документи: особиста заява, копія паспорту і ІНН, копія трудової книжки серія НОМЕР_3 , копія військового квитка НО № 3301292, довідка про фактичне проживання.

02 квітня 2019 року Торецьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення № 28 про відмову в призначенні пенсії (а.с. 64).

Зі змісту рішення встановлено, щодо загального стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року в колгоспі ім. Калінена через відсутність печатки та підпису на відповідних записах про кількість відпрацьованих людино днів. Також не враховано період перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року через відсутність номера та дати наказу на закінчення виплати допомоги. Для зарахування зазначених періодів необхідно надати уточнюючі довідки.

Отже, страховий стаж роботи гр. ОСОБА_1 складає 16 років 8 місяців 14 днів, що суперечить вимогам п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин гр. ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю необхідного загального стажу роботи відмовлено в призначенні пенсії за віком за нормами Закону № 1058.

Не погодившись з рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 IV (далі по тексту Закон № 1058), Постановою Кабінетом Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі по тексту Порядок № 637).

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтю 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Вводночас до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 встановлено, що останній працював у колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року.

Відповідач відмовляючи у зарахування до страхового стажу зазначеного періоду роботи посилався на те, що у трудовій книжці відсутня печатка та підпис на відповідних записах про кількість відпрацьованих людино днів

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно п. 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку № 637).

Так, згідно матеріалів справи визначальними обставинами для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком було неврахування до страхового стажу період роботи останнього в колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району через відсутність печатки та підпису на відповідних записах про кількість відпрацьованих людино днів.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано.

Суд не вбачає необхідності підтвердження наявного трудового стажу поданням довідок про виконання позивачем мінімуму трудової участі в громадському господарстві, оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка дає можливість встановити характер роботи позивача в колгоспі та безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі.

Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Вочевидь зрозумілим є те, що ненадання довідок або відомостей про підтвердження свого стажу роботи, окрім трудової книжки, не залежить від волі позивача.

В даному випадку, неможливість подання документів і, як наслідок, не підтвердження уточнюючими довідками даних про встановлений мінімум вихододнів позивача призводить до порушення принципу рівності особи перед законом.

Відтак, дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи на підприємстві, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, є такими, що тягнуть за собою несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що враховуючи також те, що відповідачем не оспорюється праця позивача в колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району.

За таких обставин, суд вважає за можливе здійснити зарахування до страхового стажу позивача у колгоспі ім. Калініна Ясинуватського району за період з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 29.03.1999 року через відсутність номера та дати наказу на закінчення виплати допомоги.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_3 позивача встановлено, що останній у період з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року перебував на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості, та йому була призначена допомога по безробіттю відповідно до ст. 29 п. 1 пп. а Закону України «Про зайнятість населення».

Відмовляючи зарахувати зазначений період до страхового стажу відповідач посилався на відсутність у трудовій книжці номера та дати наказу на закінчення виплати допомоги по безробіттю.

Суд зазначає, що підпунктом «ж» частини 1 статті 4 Законом України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року № 803-ХІІ (чинного на період перебування позивача на обліку) визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Відповідно до п. 1.1 що приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110 (далі по тексту Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Інструкції № 58 При влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. N 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства (п. 1.5 Інструкції № 58).

Згідно п. 2.4 Інструкції 2.4. усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно пп. «е» п. 2.18 Інструкції № 58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

З аналізу трудової книжки встановлено, що Авдіївським міським центром зайнятості внесено про отримання позивачем допомоги по безробіттю за період з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року, зазначений запис містить інформацію стосовно того зазначена допомога позивачу була призначена на підставі наказу № 304 від 25.02.1998 року.

Відповідач зазначає про відсутність у трудовій книжці посилання на наказ центру зайнятості, яким закінчено виплату допомоги.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність дати та номеру наказу про закінчення виплати допомоги, з огляду на наступне.

Згідно Інструкції № 58 встановлено та визначено процедуру заповнення керівником підприємства, установи, організації трудових книжок працівників при звільненні, переведені з одного підприємства на інше або на іншу роботу на тому ж підприємстві, тощо.

Згідно п 1.5. Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення,постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Так, відповідно до п. 4 постанови КМУ від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Аналізуючи чинні нормативно правові акти України, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач не повинен нести відповідальність за некоректне внесення записів до трудової книжки.

Крім того, суд вказує на те, що відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зайнятість населення» (чинного на момент перебування позивача на обліку в центрі зайнятості) допомога по безробіттю виплачується з восьмого дня після реєстрації громадянина у державній службі зайнятості до працевлаштування, але не більше 360 календарних днів протягом двох років; для осіб передпенсійного віку (підпункт "г" пункту 1 статті 5 цього Закону) - до 720 календарних днів, а громадянам, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше шести місяців) перерви, та громадянам, які вперше шукають роботу, допомога по безробіттю виплачується не більше 180 календарних днів.

З аналізу зазначених положень вбачається, що допомога призначається на певний період часу про що зазначається в наказі про призначення допомоги.

Крім того, суд вважає за необхідне прийняти до увагу довідка Авдіївського міського центру зайнятості від 25.04.2019 року № 514, з огляду на наступне.

Приписами ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З огляду на матеріали справи відповідачем не доведене, що ним вчинялись дії для отримання інформації з Авдіївського міського центру зайнятості стосовно перебування на обліку позивача у спірний період.

Відповідно до п. 1.7 Порядку передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Суд зазначає, що відповідач не звернувся до позивача з вимогою надати уточнюючі довідки, а лише зазначив про це у рішенні про відмову у призначенні пенсії про необхідність надання уточнюючих довідок, чим на думку суку порушив право позивача на отримання пенсії.

Так, позивачем до матеріалів справи була долучена довідка Авдіївського міського центру зайнятості від 25.04.2019 року № 514 відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 допомога по безробіттю була призначена з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року згідно наказу Авдіївського міського центру зайнятості № 304 від 25.02.1998 року.

Отже, суд приймає до увагу зазначену довідку та вважає її належним документом, що підтверджує, що позивач у спірний період отримував допомогу по безробіттю.

Суд зазначає, що позовні вимоги про зарахування до страхового стажу періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року підлягають задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що спірне рішення № 28 Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 квітня 2019 року про відмову у призначенні пенсії, прийнято без повного з`ясування усіх обставин справи та дослідження не в повному обсязі документів наданих позивачем при зверненні з заявою про перерахунок пенсії, в зв`язку з чим рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України уразі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 28 про відмову в призначенні пенсії від 02 квітня 2019 року, зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2019 року № 376 про призначення пенсії за віком зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені Калініна Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки підставою звернення позивача до суду стали неправомірні дії відповідача, суд вважає за доцільне стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 28 про відмову в призначенні пенсії від 02 квітня 2019 року, зобов`язання Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.03.2019 року № 376 про призначення пенсії за віком зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені Калініна Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 28 про відмову в призначенні пенсії від 02 квітня 2019 року.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 29.03.2019 року № 376 про призначення пенсії за віком зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі імені Калініна Ясинуватського району з 01.08.1984 року по 24.06.1993 року та періоду перебування на обліку в Авдіївському міському центрі зайнятості з 25.02.1998 року по 19.02.1999 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 22, ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Повний текст постанови складено та підписано 25 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Олішевська