Справа № 200/9107/19-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р. Справа№200/9107/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 травня 2019 року звернувся із заявою до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 109 від 23.05.2019 року позивачу було відмовлено в призначені пенсії за віком. Не зараховано до страхового стажу періоди роботи: з 30.08.1978 року по 01.10.1978 рік з 21.12.1978 по 19.04.1979 р з 04. 05.1979 по 26.06.1979 р з 12.07.1979 по 25.12.1979 р у зв`язку з тим, що надана трудова книжка є дублікатом, підтвердження стажу роботи набутого до моменту заповнення трудової книжки повинно підтверджуватися довідками.

Дублікат трудової книжки НОМЕР_1 заповнений не у відповідності з Інструкцією №58 про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дублікату трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до працевлаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Позивач зазначає, що в контексті даних спірних правовідносин дублікат трудової книжки НОМЕР_1 не підлягає розгляду для призначення пенсії за віком до моменту заповнення трудової книжки. Надану позивачем довідку перевірити не можливо, адже вона видана підприємством, що знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі.

Також до страхового стажу не зараховано період роботи у середньому професійно-технічному училищі №87 з 01.07.1985 року по 31.12.1998 рік у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію СПТУ №87 у ПТУ №87.

Позивач зазначає, що 14 червня 2019 року звернувся до Міністерства освіти та науки України з запитом для підтвердження страхового стажу роботи за період з 01.07.1985 року по 29.08.1999 рік, проте відповіді не отримав.

Посилаючись на ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", позивач наголошує, що аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Таким чином, позивач вважає, що трудова книжка заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58.

Позивач вважає, що відповідач грубо порушує його конституційні права на пенсію та просить суд

визнати протиправним рішення Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області №109 від 23.05.2019, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком шляхом відмови у зарахуванні до загального стажу періодів з 30.08.1978 року по 01.10.1978 рік, з 21.12.1978 по 19.04.1979, з 04.05.1979 по 26.06.1979 рік, з 12.07.1979 по 25.12.1979, з 01.07.1985 р по 31.12.1998 рік;

зобов`язати Ясинуватське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 15.05.2019 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до загального стажу вищезазначених періодів;

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на безпідставність позиції ОСОБА_1 та зазначив, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийняте відповідачем в межах повноважень, та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.

Вказує на неможливість підтвердити достовірність довідок про підтвердження трудового стажу, наданих позивачем, про періоди роботи з 30.08.1978 року по 01.10.1978 рік, з 21.12.1978 по 19.04.1979, з 04.05.1979 по 26.06.1979 рік, з 12.07.1979 по 25.12.1979. Наголошує, що дублікат трудової книжки, який було надано позивачем із заявою про призначення пенсії, не підлягає розгляду.

Враховуючи наведене, просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.07.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , 15.05.2019 року звернулася до установи відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

23.05.2019 року Ясинуватським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийняте рішення № 109 про відмову у призначенні пенсії.

В обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що дублікат трудової книжки заповнений не у відповідності з Інструкцією № 58, з огляду на що не підлягає розгляду на призначення пенсії за віком до моменту заповнення трудової книжки (період з 08.01.1981 року по 25.12.1979 року); надані заявником довідки перевірити неможливо так як вона видана на непідконтрольній території (30.08.1978 по 01.10.1978 ). Також до страхового стажу не було зараховано період роботи у середньому професійно-технічному училищі № 87 з 01.07.1985 року по 31.12.1998 року у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію СПТУ № 87 у ПТУ № 87, що не відповідає п. 2.15 Інструкції № 58.

Згідно записів у дублікаті трудової книжки НОМЕР_1 , який було заповнено з 08.01.1981 року, загальний стаж позивача до вступу в Донецький інститут радянської торгівлі складав один місяць один день; 30.08.1978 року позивача було зараховано на посаду продавця, 01.10.1978 року - звільнено з займаної посади; з 21.12.1978 року по 19.04.1979 року позивач працював старшим препаратором кафедри енергетики часу; 04.05.1979 по 26.06.1979 - старшим препаратором кафедри енергетики часу тимчасово; 13.07.1979 по 25.12.1979 - працював на посаді машиніста канцелярії; з 01.07.1985 по 29.08.1999 року прийнята майстром виробничого навчання.

Відповідно довідки Донецького міськпромторгу від 05.01.1981 року № 4ОК, позивач дійсно працював в Донецькому міськпромторзі з 30.08.1978 року по 01.10.1978 року на посаді продавця.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі - орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Щодо позиції відповідача про не зарахування певних періодів до страхового стажу через невідповідність заповнення дубліката трудової книжки.

Наказом МПУ, МЮУ, МСЗНУ від N 58 від 29.07.93 р., затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, що додається. З прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 N 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.

Проте суд зауважує, що записи в дублікат трудової книжки позивача внесено з 08.01.1981 року.

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу, відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неправомірність застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів закріплений також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 у справі №6-2705цс16, підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином посилання відповідача на порушення Інструкції № 58 при заповненні дубліката трудової книжки є помилковими.

Як передбачено п. 5. 2 Інструкції № 162 (яка діяла станом на момент заповнення дублікату тродової книжки), дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень). Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював в якості робітника або службовця, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділі "Відомості про роботу" в графі 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж роботи в якості робітника або службовця до надходження на дане підприємство, підтвердженому документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; в графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника, а починаючи з 1 січня 1986 р - і відомості (при їх наявності), передбачені в абзаці третьому пункту 2.13 цієї Інструкції. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Потім у графі 2 записується дата звільнення, а в графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому випадку, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу в минулому, в дублікат трудової книжки вносяться лише що у документах відомості. У графі 4 вказується найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи в дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Адміністрація зобов`язана сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню в дане підприємство.

Щодо порушення порядку заповнення дублікату трудової книжки по суті, суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені висновки стосуються і позиції щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у середньому професійно-технічному училищі №87 з 01.07.1985 року по 31.12.1998 рік у зв`язку з відсутністю запису про реорганізацію СПТУ №87 у ПТУ №87.

Вказані висновки зазначені в постанові Верховного суду від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17.

Як передбачено ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином позиція з приводу порушень заповнення дубліката трудової книжки підлягає відхиленню.

Щодо посилання на документи, видані на непідконтрольній території, як підставу для не зарахування до страхового стажу періоду з 30.08.1978 по 01.10.1978.

Як вже було зазначено вище, відповідно довідки Донецького міськпромторгу від 05.01.1981 року № 4ОК, позивач дійсно працював в Донецькому міськпромторзі з 30.08.1978 року по 01.10.1978 року на посаді продавця. Зазначена довідка видана на підставі архівних матеріалів постійного зберігання та містить відбиток печатки «Донецький містьторг».

Суд зауважує, що позиція суб`єкта владних повноважень з приводу видачі даної довідки на тимчасово неконтрольованій території не відповідає дійсності, адже дану довідку було видано у 1981 році.

Враховуючи наведене, суд вважає, що, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, тому позовні вимоги про визнання протиправним рішення, яке оскаржується, підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись зазначеним, з метою належного та повного захисту прав позивача, які безпосередньо охоплюють соціальні гарантії, встановлені ст.. 46 Конституції України, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та скасувати спірне рішення відповідача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 15.05.2019 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до загального стажу вищезазначених періодів, суд не може підміняти рішенням дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, а тому задовольняє позовні вимоги шляхом зобов`язання Ясинуватського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву позивача від 15.05.2019 року з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області (, 86020, Донецька область, смт. Очеретине, м-н Гідростроітелів, буд. 12) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області №109 від 23.05.2019 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Ясинуватське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2019 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області () (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 384 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка