Справа № 193/531/19
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/23/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

23 вересня 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Кащук Д.А.,

при секретарі судового засідання Кудрявцевій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Софіївка справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Хадченко Василя Ігоровича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії НК №414009 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 13 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2019 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач з адміністративним позовом до поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Хадченко Василя Ігоровича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії НК №414009 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 13 квітня 2019 року та просить суд визнати дії відповідача незаконними, скасувати постанову серії НК №414009 від 13.04.2019.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 квітня 2019 року, о 04:55 годин поліцейським 1 роти, 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області сержантом поліції Хадченко Василем Ігоровичем, відносно позивача винесено постанову серії НК № 414009 від 13 квітня 2019 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 425 грн..

Згідно до постанови НК №414009 від 13 квітня 2019 року, водій керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кривий Ріг, Покровського району, вул. Електрозаводська, 53-а, проїхав регульований пішохідний перехід на червоний знак світлофору чим порушив п. 8.7.3. підпункт «е» ПДР України «червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигналів що забороняють рух».

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необгрунтованим, виходячи з наступного.

13 квітня 2019 року, о 04:40 проїжджаючи по маршруту з будинку 24 по вулиці Електрозаводська та направляючись по вулиці Десантній, враховуючи що його маршрут не проходив через вул. Електрозавадську, буд.53-а, де було зафіксовано правопорушення, позивач був зупинений працівниками поліції за те, що проїхав регульований пішохідний перехід на червоний знак світлофору. На думку позивача, ідентифікувати марку та державний реєстраційний номерний знак автомобіля , який міститься на відеозаписі - неможливо, а тому твердження сержанта поліції є хибними та такими, що не відповідають дійсності. Як стверджує позивач, можливо автомобіль зовнішньо схожий на належний транспортний засіб що порушив вимоги ПДР України. Також сержантом було сказано: що йому здається, що автомобіль ЗАЗ DAEWOO з номерним знаком НОМЕР_1 здійснив проїзд на червоний сигнал світлофору та зафіксовано на відеоматеріалі з Боді камери АУ-00108.

Також позивачу не зрозуміло з протоколу серія НК № 414009 зазначена суму 850 (вісімсот п`ятдесят) гри. адже частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Тому, надавши сержанту Хадченко В.І. посвідчуючі документи для заповнення постанови НК №414009, позивач в подальшому виявив у ній невідповідність його адреси за якою позивач зареєстрований та проживає, а саме АДРЕСА_2 .

Окрім цього, відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити, зокрема вказівку про порядок і строк її оскарження. Незважаючи на це, поліцейським 1 роти, 2 батальйону ППП в м. Кривий Ріг, УПП в Дніпропетровській області сержант поліції Хадченко В.І., при винесенні постанови, дану норму взагалі проігноровано, тобто постанова є такою, що не відповідає нормам, які передбачені КУпАП, що у свою чергу тягне за собою її скасування, як незаконної, у тому числі і у зв`язку з порушенням мого права на захист.

Позивач вважає, що постанова серії НК № 414009 від 13.04.2019 року про адміністративне правопорушення винесена з порушенням прав позивача та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач не з`явився. Надав заяву про розгляд справи бз його участі. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином. Надав суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву відповідач вказує, що 13 квітня 2019 р. у м. Кривому Розі на вул. Електрозаводська був помічений транспортний засіб «ЗАЗ Део» з держ. номерами НОМЕР_1 , який проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофору. Після того, як були помічені ознаки адміністративного правопорушення, а саме порушення ПДР т/з ЗАЗ ДЕО з держ. номерами НОМЕР_1 останній був зупинений з дотриманням ПДР. Після чого відповідач підійшов до т/з позивача гр. ОСОБА_1 , представився згідно з п.З ст. 18 ЗУ "Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст 55 ЗУ "Про Національну поліцію" повідомив про причину зупинки. Після того попросив пред`явити водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Також були зачитані позивачу його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України та було запитано «Чому скоїли вище вказані адміністративні правопорушення, а саме проїхали на заборонений червоний сигнал світлофору на регульованому пішохідному переході?» На що отримав відповідь «так трапилось», також факт правопорушення підтверджувався відеозаписом який станом на 03.09.2019 не зберігся.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, відповідачем було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серія НК № 414009 від 13.04.2019 , відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП.

Позивачу було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП,. Відповідач вказує, що вищезазначені вимоги закону, як суб`єктом владних повноважень, були дотримані, але Позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. .

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. ЛГ» 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Але зі вказаної постанови вбачається, що інспектором невірно вказані дані про місце проживання особи, яка притягується до відповідальності, а саме: в постанові вказано, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , замість вірного: АДРЕСА_2 . Крім того, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за приписами ч.4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити частково позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії НК № 414009 від 13.04.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським 1 роти 2 батальйону ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Хадченко Василем Ігоровичем, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 425 гривень за те, що він 13 квітня 2019 року о 04:55 годин, в м. Кривий Ріг, Покровського району, вул. Електрозаводська, 53-а, керуючи транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на червоний знак світлофору чим порушив п. 8.7.3. підпункт «е» ПДР України.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідач на запит суду не надав відеозапис з нагрудної камери, в зв`язку з тим що відеометеріали, відзняті патрульними за допомогою нагрудних відео реєстраторів 13.04.2019 року, не збереглися, оскільки відсутня технічна можливість довготривалого зберігання вказаних файлів.

Таким чином, суд розглядає справу на підставі наявних доказів по справі.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-УІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною першою, другою і третьою статті 122, статтями 124-1 - 126.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП відповідальність настає в разі Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Підпунктом 8.7.3. Правил дорожнього руху України передбачено, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, червоний забороняє рух.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав. Постанова про адміністративне правопорушення містить вказівку на "Бод.АЕ -00108 ". При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудної бодікамери АЕ-00108, на якому міг би бути відображений факт вчинення позивачем порушення вимог вказаних у постанові Правил дорожнього руху України, зокрема п. 8.7.3 . Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Оскільки належних та допустимих доказів правомірності дій суб`єктом владних повноважень не надано, суд приходить до висновку щодо протиправності постанови серії НК №414009.

Відповідно до п. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 3 ст. 293 КУпАП передбачено, що одним з рішень, яке приймає орган при розгляді скарги на постанову про адміністративне правопорушення є скасування постанови та закриття справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція ( Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено порушень закону відповідачем при розгляді самої справи про адміністративне правопорушення.

Судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають, оскільки сторонами не понесені.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 2 батальйону ППП в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Хадченко Василя Ігоровича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії НК №414009 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 13 квітня 2019 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2019 року серії НК №414009 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А.Кащук