Справа № 200/1811/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року справа № 200/1811/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року (повний текст складено 24 травня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/1811/19-а (суддя в 1 інстанції Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо відмови в розрахунку по грошовому забезпеченню та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_2 (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2) про визнання неправомірними дій щодо відмови в розрахунку по грошовому забезпеченню під`ємної допомоги при укладенні контракту від 05 вересня 2016 року, грошовому забезпеченню за невикористану відпустку за 2017 рік, заробітній платі за липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року (т.1 арк.справи 3-12).

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 05.09.2016 року при укладені контракту позивачу не виплачено підйомну допомогу та під час переведення до 21 ОМБП В 2604 (А 2962) та щодо переводу до 56 ОМПБ В 2095 (А 0989).

Позивач в період з 05.09.2016 року по 22.10.2016 року, з 10.12.2016 року по час видачі довідки (№ 354 від 16.02.2017 року) брав участь в антитерористичній операції.

Відповідно до витягу з наказу № 21 від 21.01.2017 року позивача переведено до іншої військової частини.

Наказом № 281 від 03.11.2017 року позивача виключено із списків особистого складу частини та всіх видів забезпечення.

За час проходження військової служби та під час розрахунку у зв`язку зі звільненням, позивачу не виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку.

Крім того, позивач зазначає, що йому не виплачено грошове забезпечення за липень, серпень, вересень та жовтень 2017 року.

Позивач вважає, що відповідачами грубо порушені охоронювані Конституцією та Законами України права позивача на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 200/1811/19-а позовні вимоги було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану відпустку за 2017 рік та підйомної допомоги; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2017 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в позовних вимогах щодо виплати заробітної плати за липень, серпень, вересень, жовтень 2017 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т.1 арк.справи 121-122).

Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.2 арк.справи 1-5).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 (арк.справи 13). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.справи 13 зв. бік).

Позивач є військовозобов`язаним, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 (арк.справи 14-17). Згідно інформації наявній у військовому квитку позивач 29 травня 2004 року прийняв військову присягу. З 23 квітня 2004 року по 18 жовтня 2005 року проходив строкову військову службу.

Між позивачем та Міністерством оборони України в особі командира 56 ОМПБ укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, який набирає чинності з 05.09.2016 року (арк.справи 42-43).

Згідно витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 248 від 05.09.2016 року позивача призначено на посаду водія та з 05.09.2016 року зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 (арк.справи 32).

Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 325 від 21.11.2016 року позивача увільнено від займаної посади та направлено до військової частини польова пошта НОМЕР_5 (арк.справи 33).

Згідно витягу із наказу командира 56 ОМПБ (по особовому складу) 1-РС від 04.01.2017 року позивача увільнено з посади водія та призначено командиром пожежного відділення пожежного взводу 56 ОМПБ (арк.справи 37).

Витягом із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 21 від 21.01.2017 року позивача увільнено від займаної посади. З 21.01.2017 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження служби до 56 ОМПБ (арк.справи 36). Крім того, у витягу із наказу зазначено, що позивач щорічну чергову відпустку за 2017 рік не використав.

Згідно витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 21 від 23.01.2017 року позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . З 23.01.2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків, а з 24.01.2017 року на котлове забезпечення (арк.справи 33).

Військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 позивачу видана довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 354 від 16.02.2017 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно в період з 05.09.2016 по 22.10.2016, з 10.12.2016 по теперішній час безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції у м. Маріуполь (арк.справи 30).

Витягом із наказу командира НОМЕР_6 ОМПБ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) № 38-РС від 04.04.2017 року позивача увільнено від займаної посади командира пожежного відділення пожежного взводу 56 ОМПБ та призначено командиром мотопіхотного відділення 21 ОМПБ 56 ОМПБ (арк.справи 34).

Згідно витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 90 від 05.04.2017 року позивач вибув до військової частини польова пошта НОМЕР_5 та з 05.04.2017 року виключений із списків військової частини та з усіх видів забезпечення (арк.справи 32). Також у витягу із наказу зазначено, що позивач чергову щорічну відпустку за 2017 рік не використав.

Відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по основній діяльності) № 470 від 01.11.2017 року «Про результати службового розслідування за фактом відмови заступати у наряд та виконувати службові обов`язки молодшим сержантом ОСОБА_1 » на командира 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» (арк.справи 38).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 281 від 03.11.2017 року позивача вважати таким, що вибув з військової частини НОМЕР_1 у запас за підпунктом «е» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків) пункту першого частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (арк.справи 39). Також зазначено, що чинність контракту припиняється 03.11.2017 року.

У зв`язку з неповною виплатою грошового забезпечення адвокат ОСОБА_2 звернулася зі скаргою до військового прокурора Маріупольського гарнізону (арк.справи 72).

Військова прокуратура Маріупольського гарнізону супровідним листом від 22.05.2018 року № 11/3779вих-18 на адресу адвоката направила лист від 16.05.2018 року № 618 (арк.справи 73-75).

Листом від 16.05.2018 року № 618 (арк.справи 74-75) військова частина НОМЕР_1 повідомила, що ОСОБА_1 самовільного залишив військову частину з 07.04.2017 року по 18.06.2017 року у зв`язку з чим, здійснено перерахунок грошового забезпечення та утримано з грошового забезпечення за серпень-жовтень 2017 року неналежні грошові кошти.

Грошова компенсація за невикористану відпустку не нараховувалась відповідно до пункту 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Стосовно підйомної допомоги в листі зазначено, що ОСОБА_1 до командира військової частини з рапортом не звертався.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року витребувано у відповідачів завірені належним чином копії наступних документів: наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.09.2016 № 248; наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.04.2017 № 90; наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.11.2016 № 325; наказу Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23.01.2017 № 21; всіх наявних накладних щодо речового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби за контрактом; довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 від 06 грудня 2017 року № 1623 (крім того, необхідно надати відомості про сплату грошового забезпечення військовослужбовця, матеріальної допомоги, компенсації за невикористану відпустку); матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 ; надати інформацію щодо надходження або ненадходження до військової частини будь-яких медичних документів стосовно ОСОБА_1 у період з 01 березня 2017 року по 03 листопада 2017 року (у разі надходження, надати завірені належним чином копії відповідних документів). Встановлено строк для подання витребуваних доказів до 26 серпня 2019 року.

Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року направлено уповноваженому представнику відповідачів 14 серпня 2019 року засобами електронного зв`язку (арк.справи 214).

Вимоги зазначеної ухвали відповідачами у визначений судом строк не виконані.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 п. «д» ст. 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011).

Так, згідно з ч. 2, 3 та 4 ст. 9 Закону № 2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Інструкція № 260), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до пп. 37.1.1 п. 37.1 Інструкції № 260 у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, - до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням п. 37.2 цієї Інструкції).

У межах установлених цим підпунктом строків, зазначеним військовослужбовцям, які не здали справи і не склали обов`язки за посадою до дня одержання військовою частиною наказу (повідомлення) про звільнення, грошове забезпечення виплачується за період здавання справ і обов`язків за посадою.

За приписами абз. 3 п. 242 розділу ХІІ «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента № 1153/2008 від 10.12.2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Як встановлено колегією суддів, позивача виключено зі списків особового складу на підставі витягу з наказу № 281 від 03.11.2017 року та у листопаді 2017 року проведений остаточний розрахунок грошового забезпечення.

Стосовно виплати грошового забезпечення за липень-жовтень 2017 року колегія суддів зазначає, що під час проведення службового розслідування, встановлено факт самовільного залишення військової частини молодшим сержантом ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відбувся перерахунок грошового забезпечення за зазначений період та утримано з грошового забезпечення за серпень-жовтень 2017 року неналежні кошти, які були отримані за період квітень-липень 2017 року.

Згідно пункту 34.4 Інструкції № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини (Інструкція № 260 діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, колегія суддів зазначає, що аналогічна норма міститься в першому розділі п. 15 порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, де зазначено, що грошове забезпечення не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу правомірно розраховано та виплачено в повному обсязі належне грошове утримання за липень-жовтень 2017 року, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо виплати грошового забезпечення за липень, серпень, вересень та жовтень 2017 року не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм процесуального права, зокрема суд першої інстанції в рішенні зазначив про те, що позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Разом з тим, позивач в апеляційній скарзі стверджував, що він особисто був присутнім у судовому засіданні та надавав пояснення.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої та третьої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку зазначені апелянтом порушення судом першої інстанції норм процесуального права не є підставою для скасування судового рішення та не призвели до неправильного вирішення справи.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 200/1811/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі № 200/1811/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць