Справа № 826/13359/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Шейко Т.І.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Справа № 826/13359/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Суліми О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 82% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача перерахувати і виплатити позивачу пенсію в розмірі 82% від сум грошового забезпечення згідно із Законом України від 23.12.2015 р. № 900-VII, ст. 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, постановою КМУ від 11.11.2015 р. № 988, починаючи з 01.01.2016 р., з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не врахування при перерахунку пенсії позивача надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 47% та премії у розмірі 29%, які позивач отримував до перерахунку пенсії, та зобов`язання відповідача перерахувати і виплачувати пенсію позивача з урахуванням таких складових грошового забезпечення: надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 47% та премії у розмірі 29%, починаючи з 01.01.2016 р., з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення позивачу виплати різниці пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р. та зобов`язання відповідача провести невідкладно та одним платежем позивачу виплату різниці пенсії за період з 01.01.2016 р. по 31.12.2017 р., перерахованої згідно із Законом України від 23.12.2015 р. № 900-VII, статті 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, постановою КМУ від 11.11.2015 р. № 988 на підставі довідки від 21.03.2018 р. № 34072 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС в м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 82% до 70% від сум грошового забезпечення;

- зобов`язано відповідача перерахувати і виплатити позивачу пенсію в розмірі 82% від сум грошового забезпечення згідно з ст. 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704 та від 21.02.2018 р. № 103, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням раніше проведених виплат;

- зобов`язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2016 р. як пенсіонеру органів внутрішніх справ, відповідно до Закону України 23.12.2015 р. № 900-VII, статті 63 Закону України від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ, постанов КМУ від 11.11.2015 р. № 988, від 18.11.2015 р. № 947, на підставі довідки від 21.03.2018 р. № 34072 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016 р., виданої ГУ МВС України в м. Києві.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було достатніх правових підстав для перерахунку пенсії позивача та зменшення відсотку її основного розміру з 82% на 70% від сум грошового забезпечення, що відповідач безпідставно керувався положеннями Постанови № 103 та застосував норми, які регулюють питання призначення пенсії, а не її перерахунку.

Крім того, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо проведення перерахунку пенсії за рахунок виплати 50 відсотків суми підвищення пенсії не можуть вважатися протиправними, оскільки такий перерахунок проведено на виконання Постанови № 103, що кореспондується з приписами частини четвертої статті 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII в частині наданого Уряду права встановлювати такі умови порядку виплати пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, зобов`язавши відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії з 01.01.2016 р.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог апелянт посилається на те, що порушення його прав відбулося саме з вини відповідача з 01.01.2016 р., оскільки законодавство передбачало проведення відповідного перерахунку з цієї дати, а також на те, що суд безпідставно дійшов висновку про необхідність перерахунку його пенсії на підставі постанови КМУ № 704.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у частині визначення дати, з якої позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2019 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 30.11.2005 р. ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у розмірі 82% сум грошового забезпечення.

У 2018 році відповідач на виконання постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 р. на підставі наданої уповноваженим органом довідки про його грошове забезпечення, виходячи із 70% сум грошового забезпечення.

04.06.2018 р. представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, на який 13.06.2018 р. ГУ ПФУ у м. Києві листом № 20133/02/1 надало відповідь, в якій зазначило, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що згідно з Постановою КМУ № 103 проведено перерахунок його пенсії з 01.01.2018 р. на підставі наданої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.03.2018 р., з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу, як вказано у постанові.

Також ГУ ПФУ у м. Києві було зазначено, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу її розмір обчислювався виходячи з 70% сум грошового забезпечення за його посадою відповідно до редакції Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У подальшому, у статтю 13 Закону № 2262-XII законодавцем було вносено зміни Законом № 1166-VII, внаслідок яких максимальний розмір пенсії при її призначенні змінено з 01.05.2014 р. до 70%.

Підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює стаття 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону № 1166-VII змін не зазнавали.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, зміни, внесені Законом № 1166-VII до ст. 13 Закону № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовця у разі реалізації ним права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку раніше призначеної пенсії. Тобто, застосовуванню підлягає норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках та діяла на момент призначення особі пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не погоджується з датою - 01.01.2018 р., з якої суд визнав протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру його пенсії з 82% до 70 % і зобов`язав відповідача її перерахувати, та вважає, що суд дійшов висновку про необхідність перерахунку його пенсії, зокрема на підставі постанови КМУ № 704.

Разом з тим, такі дії відповідача щодо перерахунку за коефіцієнтом 70% вчинені саме з 01.01.2018 р., а не з 01.01.2016 р., оскільки ця дата визначає початок періоду, за який протиправно не було враховано належний розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії позивача, що враховано судом першої інстанції при зобов`язанні відповідача провести позивачу відповідний перерахунок пенсії з 01.01.2016 р. (абзац 3 резолютивної частини рішення суду першої інстанції /Т.1 а.юс.77/).

З огляду на це, визнання протиправними таких дій відповідача саме з 01.01.2018 р. є правомірним і відповідає дійсним обставинам цієї справи.

Тож, доводи апелянта про те, що порушення його прав відбулося саме з вини відповідача з 01.01.2016 р., оскільки законодавство передбачало проведення відповідного перерахунку з цієї дати, колегія суддів приймає до уваги, але вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки аналогічного висновку дійшов й суд в оскаржуваному рішенні і, як зазначалося вище, відновив порушене право позивача саме з цієї дати в іншій частині вимог.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги та враховує доводи апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність перерахунку його пенсії, зокрема на підставі постанови КМУ № 704, яка регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського, офіцерського складу, а не органів внутрішніх справ, до яких застосовується Закон № 900-VIII та постанова КМУ № 988.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 82% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 в розмірі 82% від сум грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року № 900-VIII, постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2019 року - зміні в частині абзацу другого резолютивної частини, а в іншій частині - залишенню без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи обсяг позовних вимог, задоволених судом першої інстанції та межі, в яких апеляційним судом змінено оскаржуване рішення суду, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 528,60 грн.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2019 року - змінити в частині абзацу другого резолютивної частини, виклавши абзац другий резолютивної частини зазначеного рішення суду в наступній редакції: «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 82% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 в розмірі 82% від сум грошового забезпечення згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року № 900-VIII, постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», починаючи з 01 січня 2018 року з врахуванням проведених раніше виплат».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 березня 2019 року - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати в розмірі 528,60 (п`ятсот двадцять вісім гривень та шістдесят копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 вересня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: