Справа № 461/1939/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7025/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року (рішення ухвалене в м.Львові, головуючий суддя - Мартинюк В.Я., повне рішення виготовлено та підписано 21.06.2019) у справі №461/1939/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.03.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними дії державного інспектора ВМО №1 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Кота Назара Борисовича в частині вилучення згідно протоколу №6779/20900/18 від 06.11.2018 транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі ст. 511 Митного кодексу України і поміщення його на зберігання на митний склад відкритого типу на 35 діб (з 06.11.2018 по 11.12.2018); визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку витрат за зберігання на митному складі закритого типу товару, який був предметом порушення митних правил на суму 233,25 грн. і за зберігання на митному складі відкритого типу транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 24435,97 грн. ( загальна сума - 24669,22 грн.) та зобов`язати повернути неправомірно сплачену суму 24669,22 грн, як витрати за зберігання на складі митниці товарів, які проплачені безпідставно і неправомірно.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт вказує, що згідно п. 53 ст. 4 Митного кодексу України, спеціально виготовлене сховище (тайник) - це сховище, виготовлене з метою незаконного переміщення товарів через митний кордон України, а також обладнані та пристосовані з цією метою конструктивні ємності чи предмети, які попередньо піддавалися розбиранню, монтажу тощо. Транспортний засіб з тайниками дійсно підлягає вилученню і конфіскації згідно ст. 483 Митного кодексу України. Проте, у автобусі не було виявлено спеціально виготовленого сховища (тайника), що встановлено постановою Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2018.

Суд не надав оцінки тому, що вилучений автобус - рейсовий, перевозив пасажирів, не обладнаний спеціально виготовленими сховищами (тайниками) не підлягав конфіскації, а тому його вилучення і поміщення на склад митниці, нарахування і стягнення витрат за його зберігання - незаконні, суперечать вимогам ст. 483, ч. 3 ст. 461 та ст. 511 Митного кодексу України. Невірно проведено розрахунок витрат на зберігання вилученого майна.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи наведені у апеляційній скарзі та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 14.02.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Львівської митниці ДФС з проханням здійснити перерахунок відшкодування витрат за зберігання автобуса на складі митниці як помилково нараховані.

Листом Львівська митниця ДФС від 25.02.2019 за №430/031/13-70-10 повідомила позивача про неможливість здійснення перерахунку витрат за зберігання автобуса на складі митниці, оскільки кошти в сумі 24669 грн. 22 коп. були сплачені відповідно до постанови Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2018 року по справі №461/9277/18/17, яка набрала законної сили 21.12.2018.

Н погодившись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2018 у справі №461/9277/18, яка набрала законної сили встановлено протиправність дій позивача та стягнуто з нього витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 24669 грн. 22 коп.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 МК України товари з моменту пред`явлення їх органу доходів і зборів до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 МК України (далі - МК України) під складами органів доходів і зборів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать органам доходів і зборів або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 238 МК України крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися, зокрема, товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 511 МК України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471 - 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Як передбачено ч. 1 ст. 483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених ст. 483 МК України, тимчасове вилучення транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Відповідно до ч. 6 ст. 239 МК України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині п`ятій статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини третьої статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Відповідно до ст. 242 Митного кодексу України, товари, що зберігаються на складах органів доходів і зборів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Наказом Міністерства фінансів України №731 від 15.06.2012 затверджено Порядок відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів.

Згідно з п. 3 розділу II Порядку витрати відшкодовуються платником у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, установленим на дату їх внесення, у сумі, розрахованій митним органом відповідно до Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

Відповідно до пп. 3 розділу III Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України №731 від 15.06.2012 (далі - Порядок) розрахунковий строк зберігання для обчислення витрат в такому випадку обраховується, починаючи з одинадцятого дня з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі про порушення митних правил, і закінчується датою видачі товарів та/або транспортних засобів власнику або вповноваженій ним особі. День видачі зі складу митного органу товарів, транспортних засобів власникам або вповноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Відповідно до п. 9.1 Порядку роботи складу митниці ДФС затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №627 товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах Митниць під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після їх митного оформлення, відшкодування витрат Митниць на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно із п. 9.2 Порядку №627, видача зі складу Митниці товарів, транспортних засобів комерційного призначення особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, здійснюється за умови подання на ім`я керівника Митниці або особи, яка виконує його обов`язки, відповідної заяви/звернення, у якій зазначаються поштова адреса та за наявності електронна адреса і контактний телефон заявника.

Відповідно до розділу II Порядку №731 витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються платником у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, установленим на дату їх внесення, у сумі, розрахованій митним органом відповідно до Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року N 731, та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

Витрати відшкодовуються шляхом перерахування відповідної суми в безготівковій формі на спеціальний реєстраційний рахунок митного органу або готівкою до каси митного органу чи через відділення вповноваженого банку.

Відповідно до розділу III Порядку №731, витрати митного органу за зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, після набрання законної сили рішенням, винесеним у справі про порушення митних правил, відшкодовуються у разі, якщо особу визнано винною, а вилучені у справі про порушення митних правил товари та/або транспортні засоби підлягають поверненню власнику.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на постанову Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2018 у справі №461/9277/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості товару, який був предметом порушення митних правил, що становить 8268 грн. 46 коп.; конфісковано в дохід держави 38,8 кг сиру твердого «Sernada Radamer», 55,5 кг сиру твердого «Sernada Salami», вилучені, згідно протоколу №6779/20900/18 від 06.11.2018; вилучений, згідно протоколу №6779/20900/18 від 06.11.2018 транспортний засіб «RENAULT SFR115», р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - повернуто ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 24669 грн. 22 коп.

Дана постанова залишена без змін постановою Львівського апеляційного суду, яка набрала законної сили. Тобто, судами вже вирішено питання щодо стягнення з позивача витрати за зберігання товарів на складі митниці.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 78 КАС України).

Апелянт вказує на порушення судом першої інстанції розділу III Порядку №731, який погодився з протиправними діями відповідача щодо розрахунку витрат за зберігання на митному складі закритого типу товару, який був предметом порушення митних правил на суму 233,25 грн. і за зберігання на митному складі відкритого типу транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 24435,97 грн. ( загальна сума - 24669,22 грн.) та зобов`язав повернути неправомірно сплачену суму 24669,22 грн, як витрати за зберігання на складі митниці товарів, які проплачені безпідставно і неправомірно.

Не заперечуючи норми розділу III Порядку №731, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2018 у справі №461/9277/18 ОСОБА_1 не тільки визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 483 ч. 1 МК України та накладено на нього стягнення і застосовано конфіскацію предметів порушення митних правил, але й встановлено правильність розрахунку витрат за зберігання транспортного засобу на суму 24435,97 грн (загальна сума - 24669,22 грн.) та зобов`язано повернути неправомірно сплачену суму 24669,22 грн.

Вищевказана постанова визнана законною та обґрунтованою апеляційною інстанцією - Львівським апеляційним судом в порядку загального провадження, а не адміністративного. По суті позивач та апелянт вимагають повторного апеляційного перегляду вказаної вище постанови Галицького районного суду, на що апеляційна інстанція адміністративної юрисдикції немає повноважень.

Оскільки, Львівською митницею ДФС правомірно було вилучено згідно з протоколу №6779/20900/18 від 06.11.2018 транспортний засіб «RENALT SFR115», р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з притягненням до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.483 МК України, а також те, що судом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеного правопорушення та покладено на нього витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 24669 грн. 22 коп., суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність дій відповідача.

Таким чином, відповідачем правомірно вилучено згідно з протоколу №6779/20900/18 від 06.11.2018 транспортний засіб «RENALT SFR115», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , оскільки щодо ОСОБА_1 було складено матеріали у справі про порушення митних правил по ч. 1 ст.483 МК України.

При цьому, доводи позивача про неправомірність дій відповідача щодо розрахунку таких витрат є необґрунтованими, оскільки питання щодо розрахунку та присудження даних витрат вчинено судом який розглядає справу про порушення митних правил, рішення якого вступило в законну силу.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі №461/1939/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 25.09.2019