Справа № 320/3198/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

25 вересня 2019 року м. Київ Справа № 320/3198/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного

позову ОСОБА_1
доБілогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 320/3198/19 за позовом ОСОБА_1 до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 29.03.2019 № 487; зобов`язати відповідача на найближчій сесії прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва.

12.09.2019 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі приймати рішення про:

- надання дозволу третім особам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га (яка орієнтовно позначена на графічних матеріалах, доданих до позовної заяви, та межує із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:024:5057, : НОМЕР_1 :5060);

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га (яка орієнтовно позначена на графічних матеріалах, доданих до позовної заяви, та межує із земельними ділянками з кадастровими номерами : НОМЕР_2 024:5057, :01 НОМЕР_3 024:5060), надання її у власність або користування третім особам.

В обґрунтування наведеної вище заяви позивач посилається на те, що вжиття судом заходів забезпечення позову є необхідною умовою для відновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки надання третім особам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення наведеної вище земельної ділянки, затвердження такого проекту, надання її у власність чи користування третім особам істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналізуючи вказані вище норми у сукупності суд дійшов висновку, що заходи забезпечення адміністративного позову мають вживатись виключно у двох випадках: 1) якщо існує така небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (фізичної або юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), яка у разі невжиття судом заходів забезпечення позову в майбутньому зробить неможливим їх захист або ускладнить виконання рішення суду; 2) якщо є очевидні ознаки протиправності рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, що призводять до порушення прав, свобод та інтересів позивача.

При цьому заходи забезпечення позову повинні обиратися судом з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 25.09.2018 в адміністративній справі № 290/844/17.

Так, принцип рівності сторін - один із складників концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення Європейського суду з прав людини "Кресс проти Франції" від 07.06.2001).

Крім того відповідно до Рекомендації про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах № R (89) 8 від 13.09.1989, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, оскільки вживається судом з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних рішень, дій та бездіяльності з боку відповідача, щоб забезпечити в подальшому реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування передбачених статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України підстав, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Так, заявник не довів існування обставин, які без вжиття судом відповідних заходів вказували б на неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача або необхідність докладання значних зусиль та витрат для їх відновлення в майбутньому.

Крім того, суд наголошує, що подання особою заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою у порядку, визначеному статтею 118 Земельного кодексу України, не передбачає її безумного задоволення, оскільки земельний фонд є обмеженим ресурсом і використання права безоплатної приватизації земельних ділянок обмежене їх наявністю у достатній кількості для задоволення потреб всіх, хто висловив бажання отримати земельну ділянку на певній території.

Суд також враховує, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення про надання дозволу третім особам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження проекту землеустрою та надання її у власність або користування до набрання законної сили судовим рішенням впливає на права та обов`язки невизначеного кола осіб, а відтак не відповідає меті правового інституту забезпечення позову.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.