Справа № 340/1526/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1526/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного (письмового) провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 24.01.2019 року № та № винесені на підставі Акту перевірки від 04 грудня 2018 року №103/11-28-13-03/ НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновки відповідача щодо наявності порушення з боку ОСОБА_1 підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України внаслідок неоподаткування отриманого доходу у вигляді додаткового блага є безпідставними, оскільки анулювання (прощення) банком заборгованості за кредитним договором не є тотожним отриманому додатковому благу, котре згідно положень Податкового кодексу України має бути оподатковано. При цьому, пеня за кредитним договором та списана за рішенням банку, не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, котрий підлягає оподаткуванню в порядку підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 24.06.2019 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін (а.с.1).

Представник відповідача своїм правом на подання відзиву на адміністративний позов скористався подавши його до суду, за змістом якого податковий орган не погоджується із поданим адміністративним позовом, наполягає на правомірності дій посадових осіб Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області, оскільки ОСОБА_1 не задекларовано дохід, отриманий у 2017 році у вигляді списаної (анульованої) заборгованості за кредитним договором та не сплачено податок з доходів фізичних осіб та відповідний військовий збір. За таких умов відповідач наполягає на правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень щодо збільшення позивачці суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та зобов`язанні по військовому збору (а.с.35-36).

16.09.2019 року представник позивача підтримав адміністративний позов, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача наполягав на правомірності винесених податкових повідомлень-рішень, в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідною ухвалою суду від 16.09.2019 року судом ухвалено здійснити подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно до ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

У період з 30.11.2018 року по 03.12.2018 року посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено Акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 04 грудня 2018 року №103/11-28-13-03/ НОМЕР_1 , згідно якого контролюючий орган дійшов висновку про порушення фізичною особою ОСОБА_1 пп. 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пп. «д» пп.164.2.17 пункту 164.2 статті 164, статті 179, п.16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за період, що перевірявся, на загальну суму 94252,92 грн. та зобов`язання по військовому збору за 2017 рік на загальну суму 7854,41 грн. (а.с.21-25)

На підставі висновків вказаного Акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 24.01.2019 року, яким позивачеві нараховано грошове зобов`язання на загальну суму 117 816,15 грн. (із них за основним платежем - 94 252,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 563,23 грн.) (а.с.5);

- № від 24.01.2019 року, яким позивачці збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 9818,01 грн. (із них 7854,41 грн. за основним платежем, 1963,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями) (а.с.6).

Як вбачається матеріалів справи, оскаржувані податкові повідомлення-рішення базуються на висновках акту перевірки про те, що позивачем, всупереч вимогам Податкового кодексу України, не задекларовано в річній декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік дохід у вигляді анульованої заборгованості за кредитним договором в сумі 523 627,38 грн. та, відповідно не сплачено до бюджету податкове зобов`язання з зазначеного доходу в сумі 94252,92 грн. та як наслідок, також не сплачено 1,5% військового збору від суми анульованої заборгованості за кредитним договором, що призвело до донарахування грошового зобов`язання по військовому збору у сумі 7854,41 грн.

Не погоджуючись з таким податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, вважаючи його неправомірними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

За правилами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Поряд з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015 року, положення якого набрали чинності 07.05.2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися, починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Аналіз наведених норм права з урахуванням змін, дає підстави для висновку, що анульовані кредитором суми процентів, пені, комісії тощо, не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Разом з тим, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд під час розгляду подібної справи, зокрема, постанова від 10 травня 2018 року, справа №802/142/17-а (адміністративне провадження №К/9901/35810/18).

Так, з матеріалів справи вбачається, що анульована (прощена) по договору сума боргу у розмірі 523 627,38 грн. (19337,76 доларів США) є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому вказана сума у відповідності до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2017 рік (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, датою анулювання (прощення) заборгованості вважається 06.02.2017 року. Тобто, ПАТ «УкрСиббанк» дотримано умови, з якими положення підпункту «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, фізична особа - платник податку ОСОБА_1 у І кварталі 2017 року отримала дохід за ознакою « 126» - дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми фінансової допомоги, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства відповідно до пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у сумі 523 627,38 грн., яку відображено АТ «УкрСиббанк» () у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми, отриманого з них податку за формою 1-ДФ (а.с.38-42).

Отже, контролюючим органом дотримані вимоги пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, а саме: позивачем у І кварталі 2017 року отримано дохід як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі 523 627,38 грн. що підтверджується відповіддю ПАТ «УкрСиббанк» від 02.09.2019 №13-3-05/945; позивач повідомлений про прощення анулювання боргу (кредиту) та обов`язок самостійно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, що підтверджується особистим підписом на заяві від 06.02.2017 року; відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичну осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів за формою 1-ДФ в І кварталі 2017 року ОСОБА_1 виплачено дохід у сумі 523 627,38 грн. з ознакою « 126» - додаткове благо.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага суд дійшов висновку щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність винесення відповідачем податкових повідомлень-рішень від 24.01.2019 року №, яким позивачеві нараховано грошове зобов`язання на загальну суму 117 816,15 грн. (із них за основним платежем - 94 252,92 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 563,23 грн.) та №, яким збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір у загальному розмірі 9818,01 грн. (із них 7854,41 грн. за основним платежем, 1963,60 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Платник податку - боржник, у відповідності до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Кодексу, зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Відповідно п.49.1 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у не грошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

Як встановлено судом, банк виконав свій обов`язок щодо повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному Податковим кодексом України та про необхідність сплати податку з такого доходу.

Проте, платником податків у встановлені законодавством строки не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до органу державної податкової служби з урахуванням чого суд дійшов висновку про правомірність застосування відповідачем штрафних санкцій у розмірі 23 563,23 грн. податковим повідомленням-рішенням від 24.01.2019 року № та у розмірі 1963,60 грн. податковим повідомленням-рішенням № від 24.01.2019 року за порушення позивачем пп.164.2.17, п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

У зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову судові витрати до розподілу у відповідності до статті 139 КАС України, не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 260-236, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (; адреса: вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 24.01.2019 року № та № винесені на підставі Акту перевірки від 04 грудня 2018 року №103/11-28-13-03/ НОМЕР_1 - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії. Згідно до пп.15.5 п.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько