Справа № 161/11227/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8768/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року у справі № 161/11227/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 БУПП у Волинській області Гонтар Наталії Миколаївни про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

суддя в 1-й інстанції - Філюк Т.М..

час ухвалення рішення - 16:38 год. 24.07.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - 24.07.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти № 2 БУПГІ у Волинській області Таровського О.А. про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 червня 2019 року щодо нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №338220, в якій зафіксовано, що він 22 червня 2019 року у м. Луцьку по вул. Володимирській керував транспортним засобом та не мав при собі (не пред`явив) посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху. Дії позивача кваліфіковані за ч. 1 ст.126 КУпАП. За вказане правопорушення, на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Вважав винесену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначив, що оскільки не керував транспортним засобом, тому не мав обов`язку пред`являти працівникам поліції посвідчення водія.

Ухвалою від 18 липня 2019 року замінено відповідача поліцейського роти № 2 БУПП у Волинській області Таровського О.А. на поліцейського роти № 2 БУПП у Волинській області Гонтар Н.М.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року у справі № 161/11227/19 у позовних вимогах відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції незаконним та необгрунтованим.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що не керував автомобілем, що підтвердилося показаннями свідків, які судом першої інстанції не були взяті до уваги, оскаржувана постанова винесена не за місцем вчинення правопорушення.

Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року у справі № 161/11227/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що саму обставину відсутності при собі у ОСОБА_1 посвідчення водія позивач не заперечував. Показання свідка ОСОБА_2 суд до уваги не прийняв, оскільки вони не підтверджують та не спростовують сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Суд вважав, що належними та допустимими доказами підтверджено факт керування позивачем транспортним засобом за відсутності посвідчення водія. А матеріали справи не містять та не здобуто під час розгляду справи по суті жодних доказів які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 22 червня 2019 року поліцейським роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Гонтар Н.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК №338220. відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуло до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 22 червня 2019 року у м. Луцьку по вул. Володимирській ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не мав при собі ( не пред`явив) посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху.

Ч.2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено): 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, а наведеними у позовній заяві доводами висновки інспектора не спростовуються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою питання належного відповідача, чим допустив порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно п.5 ч. 1 ст.213 КУпАП. органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, відповідно до статті 222 цього Кодексу, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 цього ж Кодексу.

Частиною другою статті 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З наведеної вище норми слідує, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є відповідний Орган в особі конкретної посадової особи.

Отже, інспектори патрульної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, а не від свого імені.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що належним відповідачем у справі, предметом якої є оспорювання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, адміністративний позов ОСОБА_3 було пред`явлено до поліцейського роти № 2 БУПП у Волинській області ОСОБА_4 Наталії Миколаївни, тобто до неналежного відповідача.

За змістом ч. 3 ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, з наведених вище норм слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може бути здійснена виключно судом першої інстанції.

Отже, враховуючи що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Згідно п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, не вирішивши питання заміни неналежної сторони або залучення до участі в справі другого відповідача, порушив норми процесуального права, що є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, згідно ч. 4 ст. 317 КАС України є підстави для зміни мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2019 року у справі № 161/1 1227/19 змінити мотиви в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26.09.2019 року