Справа № 360/1694/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року справа №360/1694/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №360/1694/19 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення №2 від 08.02.2019 року Білокуракинського ОУПФУ Луганської області про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 03 січня 1989 року по 22 лютого 1999 року за даними трудової книжки № НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що 12.12.2018 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши всі необхідні документи, які підтверджують наявність стажу для призначення такої пенсії.

Проте, рішенням відповідача №2 від 08.02.2019 року позивачу протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 через відсутність на момент звернення необхідного пільгового стажу, підтвердженого у встановленому законом порядку.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення №2 від 08 лютого 2019 року Білокуракинського ОУПФУ Луганської області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.1989 по 31.12.1994 в Троїцькому районному вузлі на посаді телефоніст міжміської телефонної станції, в Троїцькому районному вузлі електрозв`язку «Троїцькрайтелеком» з 01.01.1995 по 22.02.1999 на посаді телефоніст міжміського телефонного зв`язку.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

В трудовій книжці позивача відсутній запис про період роботи з 03 січня 1989 року по 22 лютого 1999 року, тому позивачем надана до пенсійного органу уточнююча довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Однак, листом Харківської філії ПАТ «Укртелеком» повідомлено, що позивач у спірний період в Харківській філії ПАТ «Укртелеком» не працювала, а документи по особовому складу Троїцького районного вузла зв`язку до архіву Харківської філії не передавались.

Відповідач не має можливості перевірити достовірність уточнюючої довідки, виданої Луганською філією ПАТ «Укртелеком» про пільговий стаж позивача, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, тому відсутні законні підстави визнати за позивачем право на пільгову пенсію за Списком №2.

Крім цього, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати, не врахував приписи ст.73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Згідно записів трудової книжки позивач у період з 03.01.1989 року по 31.12.1994 року працювала в Троїцькому районному вузлі на посаді телефоніст міжміської телефонної станції, в Троїцькому районному вузлі електрозв`язку «Троїцькрайтелеком» з 01.01.1995 року за посадою телефоніст міжміського телефонного зв`язку (а.с.60-66).

Довідка №448602/2-464 від 15.10.2014, видана Луганською філією ПАТ «Укртелеком» (вул.Коцюбинського, 1, м.Луганськ, 91015) свідчить, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день, виконувала шкідливий характер роботи в Троїцькому районному вузлі зв`язку у період з 03.01.1989 по 31.12.1994 за посадою телефоніст міжміських телефонних станцій,переговорних пунктів з цілодобовою дією і міських станцій ємністю від 300 номерів і вище, що передбачено Списком 2, розділ ХХХІ «зв`язок» постанови КМ СРСР №1173 від 22.08.1956 року (п`ять років одинадцять місяців 29 днів); в Троїцькому районному вузлі електрозв`язку «Троїцькрайтелеком», центрі електрозв`язку № 6 м.Сватове Луганської дирекції УДПЕЗ «Укртелеком» у період з 01.01.1995 по 22.02.1999 за посадою телефоніст міжміського телефонного зв`язку, що постійно працює з мікротелефонною гарнітурою (пристроєм) на міжміських, замовних, довідкових комутаторах і на переговорних пунктах з цілодобовою дією, що передбачено Списком №2, розділ ХХІХ «зв`язок» постанови КМУ №162 від 11.03.1994 року (чотири роки один місяць 22 дні). Результати атестації робочих місць: наказ №92 від 10.06.1994, наказ №15 від 23.02.1999 (а.с.19)

Довідка №448602/2-465 від 15.10.2014, видана Луганською філією ПАТ «Укртелеком» (вул.Коцюбинського, 1, м.Луганськ, 91015) підтверджує, що ОСОБА_1 працювала у Троїцьеому районному вузлі зв`язку з 21.02.1986 року по 23.04.2007 року.

01.01.1995 Троїцький районний вузол зв`язку реорганізовано і на його базі створено Троїцький районний вузол електрозв`язку «Троїцькрайтелеком», який 30.06.1998 реорганізовано в Цех електрозв`язку №19 смт. Троїцьк Центру електрозв`язку №6 смт Білокуракине Луганської дирекцї УДПЕЗ «Укртелеком». Наказ від 19.05.2000 №73 (а.с.51).

Відповідно до наказу №92 від 10.06.1994 року за результатами атестації робочих місць за умовами праці Троїцького районного вузлу зв`язку затверджено перелік робочих місць, робітникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення. До вказаного переліку входить посада телефоніст МТЗ (а.с.53,54).

Відповідно до наказу №15 від 23.02.1999 року за результатами атестації робочих місць за умовами праці Центру електрозв`язку №6 смт. Білокуракине Луганської дирекцї УДПЕЗ «Укртелеком» затверджено перелік робочих місць, робітникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за списком 2. До вказаного переліку входит посада телефоніст МТЗ (а.с.52,55).

12.12.2018 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, надавши необхідні для призначення пенсії документи (а.с.83-84).

Рішенням відповідача №2 від 08.02.2019 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії через неможливість визначити пільговий стаж за період роботи з 03.01.1989 року по 22.02.1999 року на підставі поданих документів (а.с.86-88)

В рішенні зазначено про неможливість підтвердження позивачу періоду роботи з 03.01.1989 по 22.02.1999 відповідно до уточнюючої довідки, оскільки Харківською філією ПАТ «Укртелеком» повідомлено, що документи по особовому складу Троїцького районного вузла зв`язку до архіву Харківської філії не передавались. Таким чином, уточнююча довідка визнана відповідачем безпідставною.

Лист від 21.01.2019 р. № 35-19-15 Харківської філії ПАТ «Укртелеком» свідчить, що документи по особовому складу Троїцького районного вузла зв`язку до архіву Харківської філії не передавались, а в Харьківській філії ПАТ «Укртелеком» Старостенко Г.М. в спірний період часу не працювала. (а.с.90).

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач безпідставно не врахував надані позивачем документи в підтвердження її права на пільгову пенсію, тому рішення пенсійного органу не відповідає критеріям правомірності та підлягає скасуванню.

Оцінка суду.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п.2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії за віком на пільгових умовах мають право працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - жінки після досягнення 50 років 6 місяців і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах , народжені з 01.04.1965 року відповідно до ст.26 цього Закону.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналіз вищезазначених положень свідчить, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена, в даному випадку до Списку №2, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

В трудовій книжці позивача відсутні відомості про його зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у спірний період часу з 03.01.1989 року по 22.02.1999 року .

Однак, уточнююча довідка №448602/2-464 від 15.10.2014, видана Луганською філією ПАТ «Укртелеком», підтверджує, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день, виконувала шкідливий характер роботи у спірний період часу з 03.01.1989 року по 22.02.1999 року на посаді, віднесеній до Списку №2.

Її посада була атестована за умовами праці та віднесена до Списку №2, що підтверджується наказами про атестацію робочих місць.

Як свідчить рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, підставою для відмови визначена неможливість перевірити відповідачем факти, викладені в уточнюючій довідці від 15.10.2014 року, оскільки довідка видана на непідконтрольній українській владі території, як наслідок відповідачем ця довідка не взята до уваги.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань місцем знаходження публічного акціонерного товариства Укртелеком () є: 01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, дата державної реєстрації юридичної особи 15.12.1993, Луганська філія цього підприємства знаходилася за адресою: м.Луганськ, Ленінський район, вул.Коцюбинського, 1.

Місто Луганськ відноситься до населених пунктів, визначених Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Положеннями Постанови КМУ від 07.11.2014 року № 595 «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей» передбачено, що будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи, видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі вважаються недійсними і не можуть прийматися до розгляду.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті є недійсним та не створює правових наслідків.

Суд зазначає, що позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через захоплення незаконними озброєними формуваннями території м. Луганськ.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 грудня 1996 року «Лоізіду проти Туреччини» дійшов такого висновку «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду, Пенсійний фонд повинен був взяти до уваги інформацію зазначену у довідках, аби у повному обсязі захистити права позивача, який звернувся до Управління за призначенням пенсії на пільгових умовах.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що інформація, яка міститься в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, в сукупності з фактичними даними, які відображені в трудовій книжці позивача, а також інформацією, що відображена в наказах про атестацію, підтверджує, що позивач працювала повний робочий день, виконувала шкідливий характер роботи у спірний період часу з 03.01.1989 року по 22.02.1999 року на посаді, віднесеній до Списку №2.

З огляду на зазначене суд не приймає доводи апелянта, про неможливість провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

При цьому, неможливість Відповідача провести перевірку відповідності записів довідок первинним документам, не повинна покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідки видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що висновок відповідача про неврахування в пільговий стаж позивача спірного періоду роботи не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача зарахувати спірний період роботи позивача до його пільгового стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії з врахуванням спірного періоду.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн, тобто надміру, про що суд першої інстанції роз`яснив позивачу у судовому рішенні можливість звернення з клопотанням про повернення надміру сплаченого судового збору.

При цьому позивач повинна була сплатити судовий збір в сумі 768,40 грн, яку стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, тобто у повній відповідності до вимог процесуальних норм.

При цьому процесуальні норми права не містять обмежень щодо неможливості стягнення судових витрат, якщо суб`єкт владних повноважень не має коштів на сплату судового збору.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість стягнення витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є неспроможними.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Як визначено п. 3 ч.6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №360/1694/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №360/1694/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 24 вересня 2019 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв