Справа № 640/18159/19
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

25 вересня 2019 року м. Київ № 640/18159/19

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Донця В.А., розглянувши, до відкриття провадження в адміністративній справі, заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом:

- скасувати суму податкового боргу в розмірі 432.659,82 грн., яка включає в себе: 237.209,17 грн. - податку на додану вартість, 59.302,29 грн. - відповідного штрафу, 62.846,09 грн. - відповідної пені; 33.308,16 грн. - єдиного податку з фізичних осіб, 8.623,13 грн. - відповідного штрафу, 31.370,98 грн. - відповідної пені, визначену в податковій вимозі Головного управління ДФС у м. Києві від 08.08.2019 №296295-17, визнавши дії контролюючого органу з його нарахування протиправними;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві №296295-17 від 08.08.2019 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу;

- скасувати суму податкового боргу в розмірі 11.3652,37 грн., яка включає в себе 9.6658,52 грн. - недоїмки, 16.993,85 грн. - штрафу, визначену у вимозі Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 03.09.2019 №Ф-3115-10, визнавши дії контролюючого органу з його нарахування протиправними.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову до ухвалення рішення в адміністративній справі шляхом:

- зупинення дії податкової вимоги Головного управління ДФС у м. Києві від 08.08.2019 №296295-17 до ОСОБА_1 в розмірі 432.659,82 грн. та рішення Головного управління ДФС у м. Києві №296295-17 від 08.08.2019 про опис майна ОСОБА_1 у податкову заставу;

- зупинення дії вимоги Головного управління ДФС у м. Києві про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у розмірі 113.652,37 грн. №Ф-3115-10 від 03.09.2019;

- заборони Головному управління ДФС у м. Києві вчиняти дії щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 546.312,19 грн.

Вирішуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункти 1-2 частини другої).

В обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову позивач зазначає, що не погоджується з діями та рішеннями відповідача, вони є очевидно протиправними та такими, що порушують права позивача, а тому існує у разі не зупинення дії оскаржуваних актів позивач може зазнати майнових збитків до ухвалення рішення у справі.

Перш за все суд зазначає, що незгода з податковими вимогами та рішенням про опис майна у податкову заставу, відсутність волевиявлення щодо сплати суми штрафу та оскарження рішення до суду не є підставою для застосування заходів забезпечення позову відповідно до статті 150 КАС України. Крім того, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування очевидної протиправності оскаржуваних рішень, дій.

Заявник зазначив, що в разі невжиття заходів забезпечення позову заявнику доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути майно (кошти), на яке може бути звернення стягнення.

Зі змісту позовної заяви є незрозумілим на підставі чого виник податковий борг - внаслідок самостійно узгоджених податкових зобов`язань чи визначення грошового зобов`язання контролюючим органом. У будь-якому випадку Податковим кодексом України визначено процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень, внаслідок чого грошове зобов`язання вважається неузгодженим. Також позивач може подати уточнені податкові декларації (розрахунки) відповідно до процедури встановленої Податковим кодексом України в разі, коли ним помилково задекларовано податкові зобов`язання.

З огляду на наявність таких процедур, відсутності доказів неможливості ними скористатись, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення податкових вимог в зв`язку з можливим завданням шкоди інтересам позивача.

Щодо вимоги про зупинення рішення про сплату недоїмки, то позивачем не обґрунтовано та не надано доказів, що стягнення 113.652,37 грн. призведе до завдання шкоди інтересам позивача. Суд зауважує, що в разі скасування вимоги, стягнута сума може бути повернута відповідно до "Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 №1650/24182 (зі змінами).

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів про зупинення податкових вимог та вимоги про сплату недоїмки, відповідно не підлягає задоволенню вимога про зупинення рішення про арешт майна, що є засобом забезпечення виконання податкових зобов`язань.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя В.А. Донець