Справа № 120/172/19-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/172/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

24 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про скасування вимоги.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначив про те, що всупереч вимогам податкового законодавства, позивача не лише не було повідомлено про проведення перевірки, а й не зазначено правових підстав проведення таких дій.

Водночас зауважив, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, реєстрація ФОП лише посвідчує право на здійснення діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення такої діяльності.

17 вересня 2019 року представником відповідача надано суду клопотання про заміну належного відповідача, а саме Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, оскільки відповідно до наказу Державної податкової служби України № 36 від 28 серпня 2019 року функції і повноваження Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області припинились, а Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області являється його правонаступником.

Згідно з статтею 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Оскільки, функції і повноваження Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області припинились, то наявні підстави для заміни відповідача його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області, у зв`язку із чим подане клопотання підлягає задоволенню.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 взятий на облік, як фізична особа-підприємець, в Могилів-Подільській ДПІ за № 6721 від 09.11.2011 року та перебуває на обліку як платник єдиного внеску.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності зроблено 29.11.2018 року №2003975.

07.11.2018 року (до припинення підприємницької діяльності позивачем) відповідачем сформовано та направлено на адресу позивача вимогу №Ф-144476-54 про сплату заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 15819,54 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що вказана заборгованість виникла за період, коли позивач був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність, а тому дії відповідача є правомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України №2464-V1 від 08 липня 2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 25 Закону, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Частиною чотирнадцятою статті 25 Закону визначено, що оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: 1 частина - літера "Ю" (вимога до юридичної особи) або "Ф" (вимога до фізичної особи), 2 частина - порядковий номер, 3 частина - літера "У" (узгоджена вимога).

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Колегія суддів зауважує, що згідно з даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31 жовтня 2018 року загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ФОП ОСОБА_1 становить 15819 грн. 54 коп., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань:

- «нараховано розрахункову суму єдиного внеску за рік нарахування єдиного внеску №3436240/ev від 09.02.2018» - 8 448,00 грн., за 2017 рік;

- «нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам, нарахування єдиного внеску № 6025201/ev від 19.04.2018» - 2 457,18 грн., за 1-й квартал 2018 року;

- «нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску № 7406316/ev від 19.07.2018» - 2 457,18 грн., за 2-й квартал 2018 року;

- «нараховано ЄВ ФОП, в т.ч. на спрощеній системі та фермерам нарахування єдиного внеску № 8802425/ev від 19.10.2018» - 2 457,18 грн., за 3-й квартал 2018 року.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-144476-54 від 07 листопада 2018 року сформована на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів (відповідно до вимог статті 25 Закону №2464-V1, яка була чинна на момент прийняття рішення).

Водночас, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивачем зроблено 29.11.2018 року за номером 2003975.

Фактично позивач був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність в період із 09.11.2011 року по 29.11.2018 рік.

Отже, вказана заборгованість виникла за період, коли позивач був зареєстрований та здійснював підприємницьку діяльність, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про відсутність заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску станом на дату звернення з позовом до суду є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що вимогу про сплату боргу було сформовано без проведення перевірки є необґрунтованими та не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки вимога надсилається не лише у випадку, якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску, що передбачає необхідність направлення такої вимоги після вручення акту перевірки та розгляду звернень, а і у випадку, якщо страхувальник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, що підтверджується обліковими даними з інформаційної системи фіскального органу.

Також дослідивши апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає, що доводами апелянта є і те, що він не займався підприємницькою діяльністю та не отримував прибуток, однак вказані доводи відхиляються судом, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника.

Крім того, посилання апелянта на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 820/1538/17 суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки правовідносини, що склались в даній справі, не є аналогічними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06 листопада 2018 року № Ф-143287-54.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що оскільки ФОП ОСОБА_1 не виконав обов`язок зі слати єдиного податку, відтак Головне управління державної фіскальної служби у Вінницькій області правомірно сформувало на надіслало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-144476-54 від 07 листопада 2018 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.