Справа № 495/5405/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 495/5405/18
Головуючий в 1 інстанції: Шевчук Ю.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2019 року, ухвалене у загальному позовному провадженні у м.Білгород-Дністровський у справі за позовом ОСОБА_1 до Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської ради про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування рішення узгоджувальної комісії по розгляду земельних спорів Білгород-Дністровської міської ради від 20.02.2018 року, яке не відповідає нормативно-правовим актам України та порушує право на приватизацію земельної ділянки для обслуговування будинку АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Голова узгоджувальної комісії по спірним питанням та заступник міського голови, які не вивчили та не дали правову оцінку наданому позивачем пакету документів та не прийняли до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи Одеського обласного суду №238/03 від 09.04.1999 р., де експертом вказана межа земельної ділянки, яка відноситься до будинків за АДРЕСА_1 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув увагу на доданий в суд сфальсифікований акт узгоджувальної комісії по земельним спорам від 20.02.2018 року., який складено у кабінеті без виїзду на місце за адресою знаходження земельних ділянок АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу зазначається, що вірним є висновок суду першої інстанції, що узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не може виступати відповідачем у суді.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем пред`явлено позов до Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради. Однак, узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не може бути відповідачем в суді з огляду на нижченаведені норми.

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 390-VI від 12.07.2012 року утворено узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів та затверджено Положення про узгоджувальну комісію. Відповідно до п. 2.1. цього Положення, узгоджувальна комісія відповідно до Земельного кодексу України та в межах своєї компетенції розглядає земельні спори на території м. Білгород-Дністровського щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства.

Узгоджувальна комісія - це колегіальний орган, утворений Білгород- Дністровською міською радою відповідно до її повноважень, передбачених Земельним кодексом України в галузі земельних відноснії. Відтак, узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів утворена рішенням Білгород-Дністровеької міської ради для розгляду земельних спорів в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

У зв`язку з вищенаведеним, Білгород-Дністровською міською радою було надано суду клопотання, в якому просять суд, у відповідності до ч. 3 статті 48 КАС України, за згодою позивача, замінити первісного відповідача на належного відповідача.

Вказане клопотання було надіслано позивачу та, згідно судової рописки отримано ним 07.12.2018 року. У відповіді позивача на дане клопотання, ним було вказано, що вважє клопотання щодо заміни відповідача надуманим та неаргументованим, та не дає своєї згоди на заміну відповідача - Узгоджувальної комісії по розгляду земельних справ Білгород-Дністровської міської Ради на належного відповідача.

Розглядаючи справу судом першої інстанції було зазначено, що заявлений позивачем відповідач - узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не може бути стороною у справі в якості відповідача, а тому саме з цих підстав у задоволенні позову було відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частини 2 ст. 55 Конституції України: кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною і статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Вказаний перелік є вичерпним.

Таким чином, узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не може бути стороною у справі в якості відповідача.

Разом з тим, згідно з пунктом 18 частини 1 статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Відповідно з пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Судом встановлено, що позивач оскаржує та просить скасувати рішення узгоджувальної комісії, яке за своєю суттю також, не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом, який підлягає оскарженню в судовому порядку.

Доводи надані апелянтом в апеляційній скарзі та у відповіді на відзив про те, що відповідачем порушено його Конституційні права та інтереси, ряд законів України та Декларацію Євросоюзу не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки справа по суті заявлених вимог не розглядалась, а судом було відмовлено в задоволенні позову у зв`язку з тим, що узгоджувальна комісія з розгляду земельних спорів не є суб`єктом владних повноважень, а тому не може бути стороною у справі в якості відповідача, а оскаржуване рішення не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом, який підлягає оскарженню в судовому порядку.

З огляду на викладені обставини судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позову та роз`яснено позивачеві право звернення до суду з новим позовом до належного відповідача.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов