Справа № 540/1135/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1135/19
Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурія О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

04 червня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 звернулись до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просили визнати протиправною відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність позивачам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, викладену у листі від 12.04.2019 р. № 2601/0-765/0/95-19; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у 10-денний строк з дня набрання чинності рішенням суду затвердити проект землеустрою та надати у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю відмови відповідача у затвердженні проектів землеустрою. На підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 14.04.2017 р. № 21-1635/18-17-СГ позивачам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення фермерського господарства в розмірі земельного паю, які розташовані за межами населених пунктів на території Радгоспненської сільської ради Скадовського району Херсонської області та перебувають у користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХС- НОМЕР_1 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 12.05.1994 р. № 3. В подальшому Державним підприємством "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність. Позивачі неодноразово зверталися до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою, однак постійно отримували відмову. В останній відмові, оформленої листом від 12.04.2019 р. № 2601/0-765/0/95-19, підставою зазначено не усунення недоліків, викладених у листі від 19.03.2019 р. № 1893/0-558/0/95-19. В той же час у листі від 19.03.2019 р. № 1893/0-558/0/95-19 вказувалося на те, що проект розроблено підприємством, яке вже не існує, інженер-землевпорядник ОСОБА_5 на даний час не працює в Державному підприємстві "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", а зміст не відповідає складу проекту землеустрою. Позивачі зазначають, що чинним законодавством не передбачені такі підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою як перебування у процесі реорганізації або припинення юридичної особи - розробника проекту, звільнення сертифікованого інженера-землевпорядника зі штату розробника проекту (після того, як проект вже розроблений) або невідповідність змісту складу проекту.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність розроблено підприємством, яке на даний час не існує. До проекту землеустрою позивачами долучено кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 010291 ОСОБА_5 , яка згідно Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників не працює в ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". Крім того відповідач зазначив, що суд не може його зобов`язати затвердити проект землеустрою, оскільки це є дискреційними повноваженнями Держгеокадастру.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, викладену у листі від 12.04.2019 р. № 2601/0-765/0/95-19.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства кадастровий номер :06:001:0365, площею 6,0152 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області; ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства кадастровий номер :06:001:0367, площею 6,0103 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області; ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства кадастровий номер :06:001:0366, площею 6,0169 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області; ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства кадастровий номер :06:001:0368, площею 5,9804 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області; ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства кадастровий номер :06:001:0369, площею 5,9594 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що судом першої інстанції не враховано, що земельна ділянка на яку претендують позивачі відповідно до державного акту на право постійного користування землею перебуває у постійному користуванні ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 14.04.2017 р. № 21-1635/18-17-СГ позивачам надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності із земель, що перебувають у користуванні згідно державного акту постійного користування землею серії ХС-ХVІ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею 12.05.1994 р. за № 3, розташованих за межами населених пунктів на території Радгоспненської сільської ради Скадовського району Херсонської області, в розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

На підставі наданого дозволу ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 29,9822 га в розмірі земельної частки (паю) сільськогосподарського призначення державної власності із земель, що перебувають у користуванні згідно державного акту на право постійного користування землею серії ХС-ХVІ, членам фермерського господарства "Бабак" - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

19 серпня 2018 року ГУ Держгеокадастру у Херсонській області складено висновок № 4174/82-17, яким погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Також, розроблений проект землеустрою погоджений відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області, про що свідчить висновок від 07.12.2017 р. № 01-17-95.

При зверненні позивачів до відповідача з заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, листами від 08.11.2017 р. № Б-13827/0-4371/6-17, від 24.01.2018 р. № Б-628/0-48/0/95-18, від 17.08.2018 р. № 5971/0-2364/0/95-18, від 20.11.2018 р. № 8524/0-3074/0/95-18, від 11.01.2019 р. № 10013/0-67/0/95-19, від 05.02.2019 р. № 331/0-212/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відмовляло у затвердженні проекту землеустрою з різних підстав, вказуючи недоліки, які позивачами усувалися.

Листом від 19.03.2019 р. № 1893/0-558/0/95-19 відповідач відмовив у затвердженні проекту землеустрою у зв`язку з тим, що проект землеустрою розроблений ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", яке наказом Держгеокадастру від 20.04.2017 р. № 109 реорганізовано в Херсонське державне підприємство геодезії, картографії та кадастру. Таким чином проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність розроблено підприємством, яке на даний час не існує. До проекту долучено кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 010291 ОСОБА_5 , яка згідно Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників не працює в ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". Крім того, зміст не відповідає складу проекту землеустрою.

Листом від 12.04.2019 р. № 2601/0-765/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області підставою для відмови у затвердженні проекту зазначило про не усунення позивачами зауважень, викладених у листі від 19.03.2019 р. № 1893/0-558/0/95-19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для відмови позивачам у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, зазначені ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, не передбачені ч.6 ст.186-1 ЗК України.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Земельним Кодексом України.

Як зазначено в ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 ЗК України).

У відповідності до ч.8 ст.118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковому погодженню, в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (п.6 ст.123 ЗК України).

Як зазначено в ч.4 ст.186-1 ЗК України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 статті 186-1 Земельного кодексу України).

Отже, підсумовуючи вищенаведені норми земельного законодавства, слід зазначити, що порядок одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки складається із наступних етапів:

- звернення до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою; надання такого дозволу за рішенням відповідного органу;

- розробка проекту землеустрою;

- погодження проекту землеустрою уповноваженими на те органами;

- затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність за рішенням уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу;

- державна реєстрація права власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі у встановленому законом порядку отримали дозвіл на розроблення проекту землеустрою, отримали висновок ГУ Держгеокадастру у Херсонській області № 4174/82-17 від 19.08.2017 року про погодження проекту землеустрою, замовили та отримали проект землеустрою та отримали висновок відділу містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Після отримання передбачених законодавством документів, позивачі неодноразово на протязі 2017-2019 років звертались до відповідача із заявами про затвердження проекту землеустрою, однак листами від д 08.11.2017 р. № Б-13827/0-4371/6-17, від 24.01.2018 р. № Б-628/0-48/0/95-18, від 17.08.2018 р. № 5971/0-2364/0/95-18, від 20.11.2018 р. № 8524/0-3074/0/95-18, від 11.01.2019 р. № 10013/0-67/0/95-19, від 05.02.2019 р. № 331/0-212/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області відмовляло у затвердженні проекту землеустрою з різних підстав, вказуючи недоліки, які позивачами усувалися.

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

З вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року по справі № 821/925/18.

Щодо посилання апелянта на те, що земельна ділянка, на яку претендують позивачі, перебуває на праві постійного користування у ОСОБА_1 судова колегія не приймає до уваги.

По-перше, зазначена обставина була відома відповідачу та досліджувалась ним при попередніх зауваженнях до проекту землеустрою.

Зазначена обставина не була покладена у відмови відповідача від 19.03.2019 року та від 12.04.2019 року у затвердженні проекту землеустрою.

По - друге, 29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про скасування державного акту на право постійного користування землею та з заявою щодо передачі залишку земельної ділянки площею 0,3951 га до земель запасу Благодатненської сільської ради Скадовського району Херсонської області (т.1 а.с.183-184).

Вірними є висновки суду першої інстанції, що зазначені у листах відповідача підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачем не передбачені ч.6 ст.186-1 ЗК України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на час розроблення проекту землеустрою ДП "Херсонський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" був діючим підприємством з перебуваючим у його штаті сертифікованим інженером - землевпорядником ОСОБА_5 .

Крім того, згідно відомостей Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, ОСОБА_5 і на даний час є інженером - землевпорядником.

Щодо дискреційності повноважень апелянта по затвердженню проекту землеустрою судова колегія зазначає наступне.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15, від 11.09.2019 року у справі № 819/570/18.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

У межах даної справи, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки він не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Виходячи з того, що відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав, що не передбачені діючим земельним законодавством, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого висновку з огляду на протиправність дій ГУ Держгеокадастру у Херсонській області зобов`язати останнього затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачам у власність земельної ділянки.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 червня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.286,308,311,316,321,322,325,328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко