Справа № 420/5546/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5546/19
УХВАЛА

27 вересня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко O.A., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ГІС-Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про визнання незаконними та скасування постанови, вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання відсутнім обов`язку,-

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ГІС-Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, в якій позивач просить суд:

« 2. Признать отсутствовавшими и отсутствующими обязанности должника у меня, истца, ОСОБА_2 .Г. Признать, что у меня, истца, на законном уровне не образовались, отсутствовали и отсутствуют любые задолженности, в т.ч. по ЕСВ (единым социальным взносам) за время ведения мною субъекта предпринимательской деятельности (СПД) и после прекращения СПД, так как на то имелись и имеются определяющие, весомые, твердые, безупречные основания и доказательства, источники информации, заслуживающие убедительного доверия.

3. Взыскать с ответчиков в мою пользу одним платежом (одновременно) в полном объеме с учетом инфляции, других коэффициентов и критерий, незаконно, принудительно взысканные, высчитанные ответчиками с моей, и без того катастрофически недостаточной, не обеспечивающей мою жизнь, пенсии, так называемой задолженности (не соответствующей действительности), безосновательно и незаконно полученные ответчиками с моей пенсии денежные средства в размере - 1173.93 грн., в.т.ч. по ЕСВ в размере - 979,59 грн., исполнительный сбор в раз мере - 97,38 грн., расходы на проведение исполнительных действий в размере 96,38 грн. и привести в безотлагательное выполнение. Поскольку я в них нуждаюсь. Поскольку высчитаны (взысканы с моей пенсии)».

« 7. Признать незаконным и отменить нарушающие мои законные права и гарантированные интересы Постановления ГИС №ВП№55193991 от 04.12.17 г. и другие о незаконном принудительном взыскании с моей пенсии, и без того катастрофически не обеспечивающей мою жизнь, денежных средств, так называемой задолженности по ЕСВ за период ведения мною СПД (с июля 2005 г. ІНФОРМАЦІЯ_1 14.03.2011 г.) по заявлению неполномочного УПФУ в размере - 979,59 грн., не соответствующего действительности, а так же о незаконном взыскании с меня исполнительного сбора - 97,38 грн., и о незаконном взыскании с меня затрат на исполнительное производство в размере - 96, 38грн., итого в сумме - 1173.63 грн., в то время как мною 14.03.2011 г. прекращено СПД и пребываю в статусе пенсионерки.

Обязать ответчиков внести соответствующие сведения в соответствующие сроки, в письменном и в электронном носителе, о чем меня уведомить безотлагательно письменно в корреспонденции с уведомлением о вручении.

8. Признать незаконной и отменить «Вимогу» УПФУ №Ф-636-У от 09.04.2012 г. о взыскании так называемой задолженности, не соответствующей действительности, за период ведения мною СПД (с 07.07.2005 г. ІНФОРМАЦІЯ_1 14.03.2011 АДРЕСА_1 .) в размере - 979,59 грн., аннулировать. Обязать УПФУ внести соответствующие сведения в соответствующие сроки, в письменном и в электронном носителе, о чем меня уведомил, безотлагательно письменно в корреспонденции с уведомлением о вручении».

Суд зазначає, що пункти 1, 4, 6, 9-10 прохальної частини позовної заяви не є позовними вимогами, а є по суті клопотаннями.

При цьому суд зазначає, що у пункті 5 позовної заяви позивач просить суд « 5. Признать незаконным, не подлежащим исполнению исполнительный документ (лист) Одесского окружного административного суда от 23.02.2017 г. №815/39/17 о принудительном взыскании с меня, с моей пенсии и без того катастрофически не обеспечивающей мою жизнь, денежных средств, так называемой задолженности по ЕСВ за период ведения мною СПД (с июля 2005 г. ІНФОРМАЦІЯ_1 14.03.2011 г.) в размере - 979,96 грн., незаконным исполнительный сбор в размере - 97,38 грн., расходы на проведение исполнительных действий в размере - 96,38 грн., которые итого в сумме составляют - 1173.93 грн. - по заявлению неполномочного взыскателя - УПФУ, упустившего все сроки на обращение и в суд, и в ГИС, обратившегося в суд спустя 7 лет, при том, в отсутствие на то полномочий по взысканию задолженности по ЕСВ».

Суд зазначає, що вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню розглядаються у порядку, визначеному статтею 374 КАС України у межах справи, в якому виконавчий лист видано.

Виконавчий лист являє собою виконавчий документ, який містить припис суду зобов`язального характеру, викладений у резолютивній частині рішення суду, за яким такий виконавчий лист видано, та не являє собою акт індивідуальної дії, а тому відповідно не може бути оскарженим у судовому порядку шляхом подання позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином суд вважає за доцільне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі в цій частині позовних вимог.

Щодо вимоги позивача « 2. Признать отсутствовавшими и отсутствующими обязанности должника у меня, истца, ОСОБА_2 .Г. Признать, что у меня, истца, на законном уровне не образовались, отсутствовали и отсутствуют любые задолженности, в т.ч. по ЕСВ (единым социальным взносам) за время ведения мною субъекта предпринимательской деятельности (СПД) и после прекращения СПД, так как на то имелись и имеются определяющие, весомые, твердые, безупречные основания и доказательства, источники информации, заслуживающие убедительного доверия», суд зазначає наступне.

Згідно інформації з КП «Діловодство спеціалізованого суду» у справі №420/5247/19 10 вересня 2019 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду зокрема прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання постанов від 02.03.2013 року ВП №40011448; від 31.05.2016 року ВП №51259786; від 29.09.2016 року ВП №51259786 незаконними, протиправними та такими, що порушують права та інтереси, визнання таким, що не підлягає виконанню та анулювання виконавчого листа, визнання відсутніми обов`язку боржника щодо сплати єдиного соціального внеску та стягнення заборгованості по пенсії.

При цьому, з позовної заяви по справі №420/5247/19 вбачається, що ОСОБА_1 сформулювала свою вимогу під №6 у прохальній частині позовної заяви наступним чином: «Признать отсутствовавшими и отсутствующими обязанности должника у меня, истца, ОСОБА_2 .Г. Признать, что у меня, истца, на законном уровне не образовались, отсутствовали и отсутствуют любые задолженности, в т.ч. по ЕСВ (единым социальным взносам) за время ведения мною субъекта предпринимательской деятельности (СПД) и после прекращения СПД, так как на то имелись и имеются определяющие, весомые, твердые, безупречные основания и доказательства, источники информации, заслуживающие убедительного доверия».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне відмовити у відкритті провадження у даній справі в цій частині позовних вимог, оскільки у провадженні Одеського окружного адміністративного суду є справа №420/5247/19, у якій ОСОБА_1 заявлено ту ж саму вимогу до тих самих відповідачів і з тих самих підстав, що і у справі №420/5546/19.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі в іншій частині позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.1-6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись зі змістом адміністративного позову суд також дійшов висновку, що він не відповідає вимогам ст.ст.160,161 КАС України.

Частина 1 статті 15 КАС України зазначає, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою.

Відповідно до частини першої статті 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до частини 1 статті 1, статті 7 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Проте, всупереч вищевказаним нормам позовна заява викладена не державною мовою, а російською.

Таким чином позивачу необхідно подати адміністративний позов у примірниках для суду та відповідачів у відповідності до ст. 15 КАС України, ч.1 ст.10 Конституції України та ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

В порушення вимог даної норми позивач у позовній заяві не зазначає офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти позивача.

Окрім цього позивач зазначає невірні найменування відповідачів «УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області» та «ГІС-Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби», хоча як вбачається з матеріалів справи вірні найменування відповідачів «Білгород-Дністровський відділ з питань виплати пенсій №4 Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області» та «Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області».

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Згідно з ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55 відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Позивачем до адміністративного позову додано докази, зазначені у переліку додатків, однак, в порушення вимог ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії доказів жодним чином не посвідчені.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, позивач у позовній заяві посилається на рішення суду по справі №815/39/17 та на вимогу №Ф-636-У від 09.04.2012 року, однак їх належним чином засвідчених копій до суду не надала. Суд не приймає до уваги посилання позивача у позовній заяві на подання запитів щодо надання їй оскаржуваної вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012 року, оскільки доказів на підтвердження вказаного до суду не надала.

Крім того, в порушення п.8 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, та не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п.11 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, в порушення вимог вищевказаної статті позивач не зазначає у позовній заяві, чи подавала вона раніше позов (позови) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зазначає, що оскаржувана позивачем вимога №Ф-636-У винесена відповідачем 09 квітня 2012 року, а позивач звернулась до суду 23.09.2019 року, тобто більше ніж через 7 років.

Оскаржувана постанова №ВП55193991 була прийнята 04.12.2017 року.

Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскаржувану постанову №ВП55193991 від 04.12.2017 року вона отримала 29.12.2017 року.

Тобто, позивач звернулась до суду з вимогами по оскарженню постанови №ВП55193991 від 04.12.2017 року більш ніж через рік з моменту, коли дізналась про вказану постанову.

При цьому суд зазначає, що позивач зверталась до суду з вимогами про скасування як постанови №ВП55193991 від 04.12.2017 року, так і вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012 року.

Так по справі №815/750/18 ухвалою від 23.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ДВС- Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, УПФУ-Білгород-Дністровського об`єднаного управління Пенсійного фонду про: визнання протиправною та скасування постанови ДВС №ВП№55193991 від 04.12.2017 року, яка вручена ОСОБА_1 29.12.2017 року; зобов`язання відповідача виконавчу службу утриматись від здійснення певних дій по примусовому стягненню з позивача заборгованості/заборгованостей, від заходів по примусовим зборам та витратам на здійснення виконавчих дії; визнання протиправною та скасування вимоги №ф-636-У, як такої, що не є виконавчим документом, не відповідає вимогам законодавства України, вимогам Закону України Про виконавче провадження, визнання відсутності у ОСОБА_1 обов`язку боржника, а саме, що у ОСОБА_1 на законному рівні не виникали, не могли виникнути, були відсутніми і є відсутніми будь-які заборгованості, в тому числі, по ЄСВ (єдиним соціальним внескам) за час ведення підприємницької діяльності та після її припинення, так як були і є визначальні, вагомі, тверді, бездоганні підстави і докази. повернуто позивачу повернуто позивачу без розгляду.

Таким чином суд зазначає, що позивачем надано позов із порушенням строків звернення до адміністративного суду. Належним чином оформленої заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із зазначенням підстав його пропуску чи доказів звернення до суду із дотриманням строку, передбаченого КАС України, позивачем не надано.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити адміністративний позов без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків.

Виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, належним чином засвідчених доказів, доданих до позовної заяви та доказів на підтвердження зазначених в позові обставин та доказів звернення до суду з дотриманням строків позовної давності чи заяви про поновлення позивачу строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі №420/5546/19 в частині позовних вимог: «5. Признать незаконным, не подлежащим исполнению исполнительный документ (лист) Одесского окружного административного суда от 23.02.2017 г. №815/39/17 о принудительном взыскании с меня, с моей пенсии и без того катастрофически не обеспечивающей мою жизнь, денежных средств, так называемой задолженности по ЕСВ за период ведения мною СПД (с июля 2005 г. ІНФОРМАЦІЯ_1 14.03.2011 г.) в размере - 979,96 грн., незаконным исполнительный сбор в размере - 97,38 грн., расходы на проведение исполнительных действий в размере - 96,38 грн., которые итого в сумме составляют - 1173.93 грн. - по заявлению неполномочного взыскателя - УПФУ, упустившего все сроки на обращение и в суд, и в ГИС, обратившегося в суд спустя 7 лет, при том, в отсутствие на то полномочий по взысканию задолженности по ЕСВ» та « 2. Признать отсутствовавшими и отсутствующими обязанности должника у меня, истца, ОСОБА_2 . ОСОБА_3 . Признать, что у меня, истца, на законном уровне не образовались, отсутствовали и отсутствуют любые задолженности, в т.ч. по ЕСВ (единым социальным взносам) за время ведения мною субъекта предпринимательской деятельности (СПД) и после прекращения СПД, так как на то имелись и имеются определяющие, весомые, твердые, безупречные основания и доказательства, источники информации, заслуживающие убедительного доверия».

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ГІС-Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про визнання незаконними та скасування постанови, вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання відсутнім обов`язку - залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

Ухвала окремо від остаточного судового рішення оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Вовченко