Справа № 185/8034/18(2-а/185/230/18)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 185/8034/18(2-а/185/230/18)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року (суддя Шаповалова І.С.) у справі №185/8034/18(2-а/185/230/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Романенко Лесі Петрівни, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати дії інспектора 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Романенко Лесі Петрівни щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними; скасувати постанову відповідача серії ЕАВ №542980 від 18.08.2018 року про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав про те, що 18.08.2018р. відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог перевезення вантажу. Вказану постанову позивач вважає неправомірною, оскільки така винесена відповідачем за відсутності події та складу правопорушення. Вказує на те, що в спірній постанові відповідачем не зазначено порушення яких саме вимог перевезення вантажу позивачем було допущено, в той же час останнім перед початком руху було перевірено надійність розташування і кріплення вантажу. Зазначає, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення оспорював допущене порушення та штраф, який до нього застосовується, однак відповідачем, всупереч вимог КУпАП України, не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а одразу винесено постанову, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості надати письмові пояснення.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ №542980 від 18.08.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що відповідачем

не доведено належними та допустимими доказами факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім цього, суд вказав на те, що форма спірної постанови не відповідає формі, затвердженої Інструкцією №1395.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи заявника апеляційної скарги фактично зводяться до того, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєння позивачем ПДР, обгрунтовано виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відносно висновків суду першої інстанції стосовно невідповідності форми спірної постанови формі, затвердженої Інструкцією №1395 та не зазначення в ній певних відомостей, скаржник вказує на те, що зразок постанови, наведений у додатку 5 до вказаної Інструкції не передбачає внесення до нього відомостей, які зазначив суд першої інстанції. При цьому, скаржник вказує, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції №1395, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається, зокрема, за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 18 серпня 2018 року інспектором 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Романенко Лесею Петрівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №542980, згідно з якою ОСОБА_1 18.08.2018р. в місті Дніпрі по вул.8 березня, 11, керуючи транспортним засобом КАМАЗ 5460, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила перевезення вантажу, чим порушив п.22.2 ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Не погодившись із зазначеним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції не може погодитися в повній мірі з висновками суду першої інстанції, зробленими під час вирішення цієї справи, з огляду на таке.

Так, висновок суду першої інстанції щодо неправомірності спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення ґрунтується, зокрема, на тому, що її форма не відповідає встановленій формі згідно додатку 5 Інструкції №1395.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з огляду на предмет спору, визначальним у цій справі є встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, який має бути доведений належними та допустимими доказами.

Отже, для висновку щодо правомірності винесеної відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №542980 від 18.08.2018р. перш за все слід встановити в діях позивача наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого викладена в спірній постанові.

При цьому, слід зазначити, що вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлені статтею 283 КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова серії ЕАВ №542980 від 18.08.2018 року відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо недоведеності в межах цієї справи факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Так, за змістом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.22.2 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Згідно ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, порушення правил перевезення вантажів створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.

Під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання заявника апеляційної скарги на те, що під час винесення оскаржуваного рішення інспектор патрульної поліції діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, оскільки вказані доводи не можуть бути підставою для висновків щодо обґрунтованості оскарженого рішення, так як виконання патрульним поліцейським своїх обов`язків у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», не позбавляє останнього обов`язку обґрунтувати належними доказами прийняті ним рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2018 року по справі №185/8034/18(2-а/185/230/18) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 24.09.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк