Справа № 140/2762/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2762/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі Нововолинський МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач) про визнання неправомірними дій щодо відмови у виключенні відомостей про боржника ОСОБА_1 , з Єдиного реєстру боржників та зобов`язання виключити відомості про боржника ОСОБА_1 , за виконавчими провадженнями №53381695 від 10.02.2017 року, №54847137 від 06.10.2017 року, №55487287 від 10.01.2018 року з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2018 року позивач сплатив штрафи у справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в сервісний центр МВС м. Нововолинська з заявою про зміну власника на належний йому автомобіль, однак йому відмовили в знятті з реєстрації автомобіля у зв`язку з тим, що він включений до Єдиного реєстру боржників. 15.07.2019 року позивач доплатив суму штрафу до подвійного розміру і 22.07.2019 року звернувся до відповідача з вимогою виключити його дані з Єдиного реєстру боржників пояснивши, що на даний час він не є боржником, оскільки у нього відсутні невиконані майнові зобов`язання. У відповідь на звернення позивача відповідач повідомив, що позбавлений можливості виключити його з реєстру боржників.

Крім того, позивач зазначає, що постанови про відкриття виконавчого провадження №53381695 від 10.02.2017 року, №55487287 від 06.10.2017 року, №54847137 від 10.01.2018 року, а також постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.06.2018 року, у встановлені строки ОСОБА_2 не направлені, доступу до Реєстру виконавчих проваджень він не мав, а тому не знав про існування виконавчих проваджень і був позбавлений права виконати виконавчий документ в добровільному порядку. Вказує, що відповідачем при виконавчому провадженні, порушені його права, зокрема право на добровільне виконання виконавчого документа, право на оскарження винесених відповідачем постанов, а наявність запису в Єдиному реєстрі боржників обмежує його право як власника рухомого майна вільно розпоряджатись ним, знімати з обліку, продавати, дарувати тощо. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 16.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення, оскільки виконавчі провадження №53381695, №55487287, №54847137 з примусового виконання постанов Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області №БР277983 від 12.12.2016 року, №ДР014210 від 25.10.2017 року та №БР276838 від 10.09.2017 року завершені 27.06.2018 року. Разом з тим, пунктом 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу X Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації може бути впроваджена лише за умови внесення відповідних змін до вищевказаних нормативних документів. Представник відповідача зазначає, що державний виконавець здійснював свої повноваження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». З наведених підстав представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання 26.09.2019 року позивач та представник відповідача не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Частиною дев`ятою статті 205 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки неприбуття у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у Нововолинському МВДВС ГТУЮ у Волинській області перебували виконавчі провадження №53381695 по примусовому виконанні постанови Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області №БР277983 виданої 12.12.2016 року про стягнення з громадянина ОСОБА_1 255,00 (510,00) грн. штрафу; №54847137 по примусовому виконанні постанови Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області №БР276838 виданої 10.09.2017 року про стягнення з громадянина ОСОБА_1 850 грн. штрафу; №55487287 по примусовому виконанні постанови Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області №ДР014210 виданої 25.10.2017 року про стягнення з громадянина ОСОБА_1 102 грн. штрафу у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху (а.с.20-22).

27.06.2018 року державним виконавцем Нововолинського МВДВС ГТУЮ у Волинській області, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, з правом повторного пред`явлення до виконання (а.с.25, 27, 29).

25.09.2018 року позивач сплатив штрафи за постановами Нововолинського відділу поліції ГУНП у Волинській області, зокрема, за постановою №БР277983 від 12.12.2016 року у розмірі 255,00 грн., що підтверджується копією квитанції №26 від 25.09.2018 року, за постановою №БР276838 від 10.09.2017 року у розмірі 425,00 грн., що підтверджується копією квитанції №24 від 25.09.2018 року, за постановою №ДР014210 від 25.10.2017 року у розмірі 51,00 грн., що підтверджується копією квитанції №25 від 25.09.2018 року (а.с.15-16).

15.09.2019 року ОСОБА_1 доплатив суми штрафів за вищевказаними постановами до подвійного розміру, а саме за постановою №БР277983 від 12.12.2016 року у розмірі 255,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 15.07.2019 року, за постановою №БР276838 від 10.09.2017 року у розмірі 425,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 15.07.2019 року, за постановою №ДР014210 від 25.10.2017 року у розмірі 51,00 грн., що підтверджується копією квитанції №0.0..1 від 15.07.2019 року (а.с.17-19).

В липні 2019 року позивач звернувся до відповідача з вимогою виключити його дані з Єдиного реєстру боржників, так як у нього відсутні невиконані майнові зобов`язання.

Листом від 23.08.2019 року Нововолинський МВДВС ГТУЮ у Волинській області повідомив позивача, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 23.08.2019 року відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , на виконанні в Нововолинському МВДВС ГТУЮ у Волинській області не перебуває. Крім того зазначив, що відповідно до частини 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» або повернення виконавчого документу до суду на підставі статті 38 Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Враховуючи наведене, відповідач зазначив, що Нововолинський МВДВС ГТУЮ у Волинській області позбавлений можливості виключити позивача з реєстру боржників (а.с.13).

Позивач, вважаючи, що даними діями відповідача порушені його права та інтереси звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (далі Закон №1404-VIII).

За приписами статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1404-VIII Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 (далі Положення №2432/5) Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2015 року № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2015 року за № 478/26923. Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Частиною п`ятою статті 9 Закону №1404-VIII передбачено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників визначений частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII.

Так, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

У свою чергу, відповідно до пункту 6 Розділу Х Положення №2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:

про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Таким чином, частиною сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», а також пунктом 6 Розділу Х Положення №2432/5 визначено вичерпний перелік підстав вилучення відомостей про боржників з Єдиного реєстру боржників.

Реалізація іншого механізму наповнення Єдиного реєстру боржників та/або вилучення з нього інформації, може бути впроваджена лише за умови внесення відповідних змін до вищевказаних нормативних документів.

Судом встановлено, що виконавчі провадження №53381695, №55487287, №54847137 завершені шляхом повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII (а.с.24-29).

Разом з тим, суд зазначає, що у разі повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII системою відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників не виключаються, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав та механізму виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Суд також зазначає, що ні стаття 9 Закону №1404-VIII, ні Положення №2432/5 не передбачають, що виключення боржника з Єдиного реєстру боржників можливе за рішенням суду.

Враховуючи вищезазначене, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, не може бути застосований.

Крім того суд зазначає, сплата штрафів у розмірі 850,00 грн., 510,00 грн., 102,00 грн. на виконання постанов Нововолинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області №БР277983 від 12.12.2016 року, №БР276838, №ДР014210 є разовими платежами, а тому вони не відносяться до періодичних платежів у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, державний виконавець не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Також, суд не бере до уваги твердження позивача щодо порушення його права на виконання виконавчого документу в добровільному порядку, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження №53381695 від 10.02.2017 року, №55487287 від 06.10.2017 року, №54847137 від 10.01.2018 року, а також постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.06.2018 року, у встановлені строки ОСОБА_2 не направлені, так як це не є предметом позову.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача до Нововолинського МВДВС ГТУЮ у Волинській області є необґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-246, 268-269, 287 КАС України, на підстав Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О. О. Андрусенко