Справа № 320/3521/19
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

26 вересня 2019 року м. Київ 320/3521/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Пухівської сільської ради Броварського району Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні

дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Пухівської сільської ради Броварського району Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 1199-ХХХVІІІ-VІІ від 11.06.2019 про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га в місці зазначеному в доданих до заяви від 21.11.2018 № 223 графічних матеріалах в с. Пухівка Броварського району Київської області;

- зобов`язати Пухівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га згідно з графічним матеріалом, який вказаний у його заяві від 21.11.2018 року № 223 в порядку і в спосіб передбачений ст. 118 ЗК України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального підготовчого провадження, призначено підготовче судове засідання.

24.09.2019 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Пухівській сільській раді Броварського району Київської області ЄДРПОУ 04363946 вчиняти будь-які дії щодо виготовлення проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою для вказаної позивачем у заяві від 20.11.2018 (вх.№ Пухівської сілської ради від 21.11.18 № 223) на графічному матеріалі земельної ділянки площею 0,20 га по АДРЕСА_1 , та її відчуження до набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив про те, що йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» площею 0,20 га по АДРЕСА_1 , у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта (бажаної земельної ділянки) вимогам Генерального плану с. Пухівка Броварського району Київської області, розробленого та затвердженого у встановленому законом порядку. У подальшому, зазначає ОСОБА_1 йому стало відомо про те, що між Пухівською сільською радою та ТОВ «Земюрконсалтинг» укладено договір на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови орієнтованою площею 17,4707 а с. АДРЕСА_1 . Також позивач звертав увагу суду, що земельна ділянка, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою якої він просив розміщується на земельній ділянці, на яку Пухівська сільська рада розроблює проект землеустрою з подальшою передачею її у комунальну власність.

Тому, на думку позивача, відповідач використовуючи свої владні повноваження створює позивачу всілякі перепони у здійсненні його права на виділення земельної ділянки площею 0,20 для ведення особистого селянського господарства, а тому є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Розглянувши доводи заяви про забезпечення позову з наданням правової оцінки всім вказаним позивачем обставинам, суд вважає про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з вимогами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Пухівській сільській раді Броварського району Київської області ЄДРПОУ 04363946 вчиняти будь-які дії щодо виготовлення проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою для вказаної позивачем у заяві від 20.11.2018 (вх.№ Пухівської сілської ради від 21.11.18 № 223) на графічному матеріалі земельної ділянки площею 0,20 га по АДРЕСА_1 , та її відчуження.

Так, слід зазначити, що у відповідності до приписів пункту 2 частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Так, рішення від 05.10.2018 № 1095-ХХХ-VII на яке посилається позивач у заяві про забезпечення позову як мотив для застосування судом заходів забезпечення позову має назву "Про внесення змін до рішення Пухівської сільської ради № 284-Х-VІІ від 01.12.2016 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність Пухівської сільської раді". У свою чергу договір, який укладений Пухівською сільською радою та ТОВ «Земюрконсалтинг» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови орієнтованою площею 17,4707 га у с. Пухівка АДРЕСА_2 . Набережна, Броварського АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 датований 10.10.2018. Таким чином, вказані рішення прийняті у 2016 та 2018 роках, а договір укладений також у 2018 році, тобто до звернення позивача із даним позовом до суду, і цими рішеннями створені певні правові наслідки, які настали до подачі позивача даного позову. Крім того, жодне з наведених рішень не є предметом цього спору.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту п`ятого частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваного рішення є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, враховуючи предмет позову, що є неприпустимим на даній стадії судового процесу.

Враховую викладене, судом не встановлено наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.