Справа № 0940/2294/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8720/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (головуючий суддя Панікар І.В., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 08.07.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи про визнання протиправними та скасування довідок, наказів та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи в якому просив визнати протиправними та скасувати акти огляду медико-соціальної експертної комісії за № 462 від 14.04.2016 та № 116 від 18.12.2017; визнати протиправними та скасувати довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках АВ0722514, АГ0011232 від 14.04.2016 та АВ0790828 від 24.01.2018; визнати протиправними та скасувати індивідуальну програму реабілітації інваліда (без номера) від 24.01.2018; зобов`язати Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи встановити позивачу 2 групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини внаслідок травми хребта 01.09.2015, захворювань опорно-рухової системи та центральної нервової системи отриманих в зоні АТО з 15.12.2015 на 3 роки із 100% втратою працездатності або на розсуд суду - 1 «Б» групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини без переогляду із 100% втратою працездатності з 01.04.2018; зобов`язати Івано-Франківське обласне бюро медико-соціальної експертизи встановити позивачу 2 групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини внаслідок захворювань з 19.09.2015 серцево-судинної системи та органів травлення, аневризми головного мозку середнього ступеня важкості отриманих в зоні АТО з 05.02.2016 на 3 роки із 100% втратою працездатності або на розсуд суду - 1 «Б» групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини без переогляду із 100% втратою працездатності з 01.10.2018.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року закрито провадження щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування актів огляду медико-соціальною експертною комісією за № 462 від 30.03.2016 та за № 116 від 24.01.2018 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи про визнання протиправним та скасування довідок, актів огляду медико-соціальної експертної комісії та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що при вирішення справи порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просив скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року і постановити нове про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу 26.06.2019 без його участі, під час його стаціонарного лікування в Клінічній лікарні «Феофанія» (з 04.06.2019 - 01.07.2019).

ОСОБА_1 потерпілому середнього ступеня важкості під час Революції Гідності, Учаснику Бойових Дій - Наказом №462 довідками АВ 0722514 АГ 0011232 від 14.04.2016 Івано-Франківський обласний MCI.К встановив: інвалід 3-ї групи «пов`язаної з проходженням військової служби» з 14.03.2016, 55% втратою працездатності, на один рік («Свідоцтво про хворобу» №428 від 15.12.2015, Наказ МОЗУ № 420 від 05.06.2012.

Наказ МСЕК №462, довідки АВ 0722514 АГ 0011232 від 14.04.2016 винесені, прийняті в супереч чинному законодавству України - зокрема Наказу МОЗУ №420 від 05.06.2012; Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»; Постанові КМУ№1317 від 03.12.2009, якими зобов`язані керуватися в своїй діяльності МСЕК.

Діагнози «відібрані», відсотки втрати працездатності встановлені необ`єктивно.

«Інвалідність пов`язана з проходження військової служби» («Свідоцтва про хворобу» №428 від 15.12.2015).

Передбачено «Особа з інвалідністю» - інвалідність пов`язана з захистом Батьківщини» (Постанова ВЛК №173 від 06.04.2016 змін та доповнень до «Свідоцтва про хворобу» №428 від 15.12.2015).

Постанову ВЛК №173 від 06.04.2016 змін та доповнень до «Свідоцтва про хворобу» №428 від 15. 12.2015 він особисто надав Івано-Франківському обласному МСЕК - 06.04.2016.

Група інвалідності встановлена на один рік (п.22 Повторний огляд осіб з інвалідністю, нестійкими, оборотними змінами, порушеннями функцій організму з метою визначення ефективності реабілітаційних заходів, стану здоров`я, ступеня соціальної адаптації проводиться раз на один-три роки. «Порядок та умови встановлення інвалідності» Постанова КМУ №1317 від 03.12.2009).

МСЕК вимагає для підтвердження групи інвалідності - стаціонарне обстеження кожного діагнозу не менше одного разу на рік.

Група інвалідності встановлена з 14.03.2016 (п.13.1 «Порядок та умови встановлення інвалідності» Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця встановлюється з дня проведення ВПК його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця з військової служби» Постанова КМУ № 1317 від 03.12.2009).

Військово-лікарську комісію апелянт пройшов 15.12.2015. Звільнений з лав Національної Гвардії України з 05.02.2016.

Наказом №116 довідка АВ №0790828 від 24.01.2018 Івано-Франківський обласний МСЕК встановив йому 3-ю групу інвалідності «інвалідність пов`язана з захистом Батьківщини» з 01.12.2017, без переогляду.

Згідно п.1.8 «Загальні положення» Наказу N403 №420 від 05.06.2012 Ступінь втрати професійної працездатності при повторних нещасних випадках на виробництві або нових професійних захворюваннях визначається за наслідками кожного з них окремо, незалежно від того, виникли вони в період роботи в одного роботодавця чи різних роботодавців.

Під час Революції Гідності та по мобілізації в НГУ Зону АТО апелянтом отримано поранення, травми, перенесено ряд захворювань які привели до втрати працездатності та є довічними:

Встановлено лікувальними закладами МОЗУ.

Підтверджено:

- Судово-медичними експертизами №48 від 10.03.2015 №118 від 22.04.2016 рішенням слідчого Генеральної прокуратури України №17/2/1-32773-14 від 18.03.2015,

Міжвідомчою Комісією Міністерства охорони здоров`я України №141 від 08.08.2016, «Свідоцтвом про хворобу» №428 від 15.12.2015 та Постановами №173 від 06.04.2016, №176 від 26.04.2016 ВЛК ДУ «ТМО МВСУ по Івано-Франківській області»,

Передбачено Наказом МОЗУ №420 від 05.06.2012; Постановою КМУ №1317 від 03.12.2009, Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

12 серпня 2018 року Івано-Франківський обласний департамент охорони здоров`я направив його на обстеження в НД1 Реабілітації Інвалідів (цндк) ВНМУ ім.М.І.Пирогова м.Вінниця. Більшість діагнозів виставлених медичними закладами в 2015-2018 ВЛК ДУ «ТМО МВСУ по Івано-Франківській області», рішення Міжвідомчої Комісії МОЗУ - підтвердили з різким погіршенням «за результатами обстеження в клініці інституту та до обстеженням за місцем проживання рекомендуємо МСЕК вирішити питання про підвищення ОСОБА_1 групи інвалідності згідно чинного законодавства України. Обстеження повністю не завершив після проходження МРТ (по направленню детого медичного закладу). Продовжив обстеження голови - в спеціалізованих медичних закладах.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виданого Надвірнянською ЦРЛ направлення ОСОБА_1 на медико-соціально-експертну комісію за № 182 02.03.201, позивач вперше оглянутий Івано-Франківською обласною МСЕК 30.03.2016 та 14.04.2016 розширеною обласною експертною комісією. За результатами огляду позивача Івано-Франківською обласною МСЕК складено відповідний акт огляду за № 462 за формою первинної облікової документації № 157/о. Окрім того, виготовлено та видано ОСОБА_1 довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках АГ0011232 та довідку до акта огляду медико-соціально-експертною комісією АВ0722514 від 14.04.2016. Згідно змісту цих довідок ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 14.03.2016, пов`язану з проходженням військової служби, з датою чергового переогляду 18.04.2017. При цьому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 55% та згідно висновку про умови та характер праці протипоказано тяжку фізичну працю, психоемоційні навантаження.

28.04.2019 ОСОБА_2 оскаржив рішення обласної МСЕК від 14.04.2019 до Центральної МСЕК, яка за результатами розгляду даного звернення підстав для зміни рішення обласної МСЕК не знайшла. 05.07.2016 позивач звернувся з листом до Івано-Франківської МСЕК, в якому просив направити його на обстеження та консультацію до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України м. Дніпра. Позивачу надано путівку на стаціонарне експертне обстеження у вищевказаний медичний заклад, де він перебував на обстеженні з 20.07.2016 по 27.07.2016. Згідно змісту листа директора ДУ «Укр Держ. НДІ МСПІ MО3 України», проф. А.В. Іпатова від 29.07.16 №01-421, « ОСОБА_1 27.07.2016 вчинивши гучний скандал у відділенні кардіології, категорично відмовився від подальшого обстеження та представлення на загальноінститутську медико-експертну комісію, у зв`язку з чим на комісію представлений не був і консультативне рішення комісією не виносилося. При цьому ОСОБА_1 поводився агресивно у відношенні до медичного персоналу та адміністрації інституту, погрожуючи навіть фізичною розправою, активно вживав ненормативну лексику». Повідомлено про те, що ОСОБА_3 без проведення обстеження та винесення експертних рекомендацій було виписано із стаціонару, а медико-експертна справа та виписка з історії хвороби скеровані до Івано-Франківської МСЕК.

Згідно виданого міською поліклінікою №1 м. Івано-Франківська направлення ОСОБА_1 на медико-соціально-експертну комісію за № 1030 23.11.2017, позивач повторно оглянутий Івано-Франківською обласною МСЕК 18.12.2017. За результатами огляду позивача Івано-Франківською обласною МСЕК складено відповідний акт огляду за № 116 за формою первинної облікової документації № 157/о. Також, виготовлено та видано ОСОБА_1 довідку до акта огляду медико-соціально-експертною комісією АВ0790828 від 24.01.2018, згідно, якої позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.12.2017, пов`язану з захистом Батьківщини, без переогляду. Згідно висновку про умови та характер праці протипоказано тяжку фізичну працю, психоемоційні навантаження. При цьому затверджено індивідуальну програму реабілітації інваліда (без номера) від 24.01.2018.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що статтею 46 Конституції України встановлено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно абзацу 9 статті 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Згідно положень стаття 7 Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Медико-соціальні експертні комісії визначають: групу інвалідності, її причину і час настання. Особа може одночасно бути визнана особою з інвалідністю однієї групи і лише з однієї причини. При підвищенні групи інвалідності в разі виникнення більш тяжкого захворювання причина інвалідності встановлюється на вибір особи з інвалідністю. У разі якщо однією з причин інвалідності є інвалідність з дитинства, вказуються дві причини інвалідності; види трудової діяльності, рекомендовані особі з інвалідністю за станом здоров`я. Висновок про нездатність до трудової діяльності внаслідок інвалідності готується виключно за згодою особи з інвалідністю (крім випадків, коли особу з інвалідністю визнано недієздатною); причинний зв`язок інвалідності із захворюванням чи каліцтвом, що виникли у дитинстві, вродженою вадою; ступінь втрати професійної працездатності потерпілим від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання; ступінь втрати здоров`я, групу інвалідності, причину, зв`язок і час настання інвалідності громадян, які постраждали внаслідок політичних репресій або Чорнобильської катастрофи; медичні показання на право одержання особами з інвалідністю спеціального автомобільного транспорту і протипоказання до керування ним.

Медико-соціальні експертні комісії: встановлюють компенсаторно-адаптаційні можливості особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації; складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми; вивчають виробничі, медичні, психологічні, екологічні, соціальні причини виникнення інвалідності, її рівня і динаміки та беруть участь у розробленні комплексних заходів щодо профілактики і зниження рівня інвалідності серед повнолітніх осіб, удосконалення реабілітаційних заходів; забезпечують своєчасний огляд (переогляд) повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю. У разі якщо особа, яка звертається для встановлення інвалідності, не може прибути на огляд (переогляд) до комісії за станом здоров`я згідно з висновком лікарсько-консультативної комісії, огляд (переогляд) проводиться за місцем її проживання (вдома), у тому числі за місцем проживання у стаціонарних установах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, закладах соціального захисту для бездомних осіб та центрах соціальної адаптації осіб або в закладах охорони здоров`я, в яких така особа перебуває на лікуванні; вносять до централізованого банку даних з проблем інвалідності інформацію про повнолітніх осіб, яких визнано особами з інвалідністю.

Медико-соціальні послуги з огляду повнолітніх осіб і послуги лікарсько-консультативних комісій з огляду дітей надаються безоплатно.

Особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленої наявністю анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, у тому числі необоротною втратою (ампутацією) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), а також особам з інвалідністю, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково). Особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище I групи. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.

На виконання вимог статті 7 вищевказаного Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 за №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Згідно частини 4 Положення про медико-соціальну експертизу останню проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій. Комісії перебувають у віданні МОЗ і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі (далі - центральні міські); міські, міжрайонні, районні.

Частиною 6 цього Положення встановлено, що Висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Згідно частини 20 Положення комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України.

Відповідно до частини 24 цього Положення комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Також, як вірно враховано судом першої інстанції, що згідно частин 3 та 4 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.

Лікарсько-консультативна комісія лікувального профілактичного закладу охорони здоров`я направляє осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, на огляд комісії за формою, затвердженою МОЗ.

Згідно частин 7 та 8 цього Положення комісія проводить огляд тимчасово непрацездатної особи, що звернулася для проведення медико-соціальної експертизи, протягом п`яти робочих днів з дня надходження направлення лікарсько-консультативної комісії та приймає рішення про наявність чи відсутність інвалідності.

Датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення.

Інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) такого потерпілого встановлюються до першого числа місяця, що настає за місяцем, на який призначено повторний огляд.

У відповідності до положень частин 12 та 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Ступінь втрати працездатності військовослужбовців і військовозобов`язаних у період проходження ними служби (зборів) встановлюється у відсотках з метою виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням у день розгляду комісією таких документів: 1) копії свідоцтва про хворобу, виданого за затвердженою Міноборони формою військово-лікувальним закладом або районним військовим комісаріатом у разі визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця або військовозобов`язаного в період проходження служби (зборів) не придатним за станом здоров`я для подальшого проходження служби (зборів) унаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання. Ступінь втрати працездатності застрахованого військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється з дня проведення військово-лікарською комісією його огляду, але не пізніше дати звільнення такого військовослужбовця або військовозобов`язаного з військової служби; 2) довідки про придатність військовослужбовця або військовозобов`язаного до військової служби, що видана військоволікувальним закладом або районним закладом чи військовим комісаріатом за затвердженою Міноборони формою, якщо: застрахованого визнано обмежено придатним до військової служби (зборів) або професійної діяльності у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів), але не підлягає звільненню з військової служби (зборів); ступінь втрати працездатності військовослужбовця або військовозобов`язаного встановлюється на підставі поданих військово-лікарською комісією документів; застрахованого визнано військово-лікарською комісією придатним до військової служби (зборів) у разі втрати ним здоров`я внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаного у період проходження військової служби (зборів). Ступінь втрати працездатності застрахованого встановлює комісія після закінчення його лікування.

Згідно частин 19-1 та 19-2 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, причинний зв`язок інвалідності з пораненнями, каліцтвом, контузією чи іншими ушкодженнями здоров`я, одержаними особами, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності), встановлюється на підставі рішення міжвідомчої комісії з питань встановлення факту участі осіб у Революції Гідності та одержання ними під час участі у Революції Гідності ушкоджень здоров`я і висновків лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я.

Причинний зв`язок інвалідності з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаними під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, особам, зазначеним у пунктах 11-14 (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та осіб, зазначених у пункті 12 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), встановлюється на підставі: медичних документів про звернення за медичною допомогою із зазначенням обставин одержання поранення, контузії, каліцтва; документів, що підтверджують участь в антитерористичній операції, які визначені абзацом третім підпункту 2, абзацом четвертим підпункту 3 чи абзацом третім підпункту 4 пункту 4 Порядку надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 685.

Пунктами 24 та 25 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Загальні критерії встановлення інвалідності визначені частинами 26 та 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, зокрема, згідно яких особі, що визнана особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності.

Причинами інвалідності, у тому числі, є поранення, контузії, каліцтва, захворювання: 1) одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди; 2) одержані в районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів, незалежно від часу їх виконання.

Підставою для встановлення I групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені: нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб; нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб; нездатність до орієнтації (дезорієнтація); нездатність до спілкування; нездатність контролювати свою поведінку; значні обмеження здатності до навчання; нездатність до окремих видів трудової діяльності.

До підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.

Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.

Особи з інвалідністю I групи із значно вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови їх забезпечення засобами компенсації фізичних дефектів або порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів, створення за необхідності спеціальних умов праці, у тому числі вдома.

Підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи: обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома; обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб; обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб; обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

II група інвалідності встановляється учням, студентам вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації денної форми навчання, що вперше здобувають відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень освіти, у разі наявності в них ознак інвалідності на період їх навчання. Після закінчення навчального закладу видається довідка про придатність їх до роботи у результаті набуття професії.

Особи з інвалідністю II групи з вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності, зокрема шляхом створення відповідних умов праці із забезпеченням засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності, але потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями для встановлення III групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності у помірно вираженому I ступені: обмеження самообслуговування I ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності самостійно пересуватися I ступеня - здатність до самостійного пересування з більшим витрачанням часу, часткового пересування та скорочення відстані; обмеження здатності до навчання I ступеня - здатність до навчання в навчальних закладах загального типу за умови дотримання спеціального режиму навчального процесу і/або з використанням допоміжних засобів, за допомогою інших осіб (крім персоналу, що навчає); обмеження здатності до трудової діяльності I ступеня - часткова втрата можливостей до повноцінної трудової діяльності (втрата професії, значне обмеження кваліфікації або зменшення обсягу професійної трудової діяльності більше ніж на 25 відсотків, значне утруднення в набутті професії чи працевлаштуванні осіб, що раніше ніколи не працювали та не мають професії); обмеження здатності до орієнтації I ступеня - здатність до орієнтації в часі, просторі за умови використання допоміжних засобів; обмеження здатності до спілкування I ступеня - здатність до спілкування, що характеризується зниженням швидкості, зменшенням обсягу засвоєння, отримання та передавання інформації; обмеження здатності контролювати свою поведінку I ступеня - здатність частково контролювати свою поведінку за особливих умов.

Особи з інвалідністю III групи з помірним обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Суд першої інстанції також правильно зазначив, що відповідно до статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні», статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», абзацу першого підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, та з метою приведення у відповідність до чинного законодавства, Наказом МОЗ України за № 420 від 05.05.2012, затверджено Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, а також Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків (надалі Порядок №420).

Згідно пункту 1.4 Порядку №420 медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, зокрема, за наявності направлення закладу охорони здоров`я, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку №420 за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється: при І групі інвалідності - не вище 100%; при ІІ групі інвалідності - не вище 85%; при ІІІ групі інвалідності - не вище 65%.У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Пунктом 2.1. Порядку №420 передбачено, що ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків.

Згідно положень підпункту 2.13.2. - 2.13.4 Порядку №420 при повній втраті здатності потерпілого на виробництві до самообслуговування та потреби у постійному сторонньому догляді чи допомозі (І-А чи I-Б група інвалідності) встановлюються 85 - 100 відсотків втрати професійної працездатності. При виражених порушеннях функцій організму, що призводять до значного обмеження життєдіяльності за умови збереження здатності до самообслуговування, та відсутності потреби в постійному сторонньому догляді чи допомозі (ІІ група інвалідності) і можливості виконання професійної діяльності лише у спеціально створених виробничих умовах ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах 65 - 80 відсотків. При помірно виражених порушеннях функцій організму (ІІІ група інвалідності), якщо потерпілий може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з вираженим зниженням кваліфікації або із зменшенням обсягу виконуваної роботи або якщо він втратив здатність продовжувати професійну діяльність внаслідок помірного порушення функцій організму, але може у звичайних виробничих умовах продовжувати професійну діяльність нижчої кваліфікації, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах 30 - 60 відсотків.

Судом першої інстанції також встановлено, що Актом огляду МСЕК № 462 від 30.03.2016 діагностовано позивачу: ІХС. Стенокардія напруги ФК ІІІ. Кардіосклероз дифузний. СН І, ІІФК. Вогнищевий кардіосклероз (ІМ без анамнезу). Гіпертонічна хвороба ІІІ, ст.2, ризик 3. Гіпертензійна енцефалопатія І-ІІст, антено-цефалгічний синдром. Інородні тіла (осколки) обох нижніх кінцівок (до 0,5%) без порушення функції нижніх кінцівок. Остеохондроз шийного та поперекового відділів хребта з легким порушенням функції хребта. Посттравматичний стресовий розлад, афективний синдром. Зазначені діагнози підтверджено протоколом Розширеної експертної комісії. З урахуванням зазначених діагнозів, ОСОБА_1 встановлено 55 % втрати працездатності, виходячи зі змісту таблиць Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, зокрема: таблиці 4 п.2.1.3 - 30%; таблиці 4 п.2.1.5 - 5%; таблиця 4 п.3.1 -15%; таблиця 9 п.1.1 - 5%. Водночас, причиною інвалідності встановлено захворювання, пов`язане з проходженням військової служби - згідно постанови Військо-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області», що викладена у свідоцтві про хворобу №428 від 15 грудня 2015 року, додаток 11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Центральна МСЕК за результатами розгляду даного звернення підстав для зміни рішення обласної МСЕК від 14.04.2016 не знайшла, а консультативне рішення комісії Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України м. Дніпра щодо позивача не виносилося внаслідок передчасної виписки останнього зі стаціонару закладу у зв`язку з порушенням дисципліни.

Згідно Акту огляду МСЕК №116 від 18.12.2017 позивачу діагностовано: ІХС. Стенокардія напруги ФКІІІ. Кардіосклероз дифузний. Вазоспастична стенокардія. Фіброз аорти. СН ІІ ФК. Гіпертонічна хвороба ІІІ, ст.2, ризик 3. Хронічний криптогенний гепатит з мінімальною активністю. Хронічна СМV-інфекція в ф.інтеграції вірусу. ГЦН 0-Іст. Хронічний холецистит в ст.ремісії. ГЕРХ.Хронічний гастродуоденіт в ст.н/ремісії. Енцефалопатія змішаного ґенезу І-ІІст., кризовий перебіг, із цефалгією, вираженого антено-невротичного, вести було-атактичного синдрому із періодичними гіпертензивними кризами (один за 2 тижні згідно мед.документів). Вертеброгенна торако-люмбалгія із стійким легким болевим синдромом. Остеохондроз шийного відділу хребта, спондилоартроз С6С7, ФНХ ІІ. Варикозна хвороба нижніх кінцівок з ураженням системи підшкірних вен, ХВН ІІ.

Також встановлено, що станом на 18.12.17 (час огляду) пацієнт перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні ОКЛ, у зв`язку з чим в ході огляду йому рекомендовано надати 20.12.2017 виписку з ОКЛ після дообстеження, на що позивач спочатку погодився, однак о 15.45 год. повернувся на обласну МСЕК з вимогою віддати йому документи, поводив себе агресивно, вживав ненормативну лексику, ображав лікарів-експертів, погрожував розправою та зверненнями до Президента, Генпрокурора і в інші нстанції, звинувачував лікарів-експертів у некомпетентності та здирництві. Внаслідок чого, комісією прийнято рішення про закінчення огляду та враховано наявні у справі медичні документи, зокрема, виписки Івано-Франківської ОКЛ за 2017 рік, а також Постанову Військо-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» за № 178 від 26.04.2016, якою внесено зміни у п.п. 12 та 13 свідоцтва про хворобу №428 від 15 грудня 2015 року, та відмінено Постанову ВЛК за № 173 від 06.04.2016. З урахуванням зазначених діагнозів, оскаржуваним рішенням (АВ0790828 від 24.01.2018) ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності з 01.12.2017 пов`язану з захистом Батьківщини, без переогляду, водночас надано індивідуальну програму реабілітації інваліда (без номера) від 24.01.2018.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не заслуговують на увагу твердження позивача щодо необ`єктивного встановлення комісією відсотків втрати ним працездатності внаслідок неврахування частини наявних у нього діагнозів при встановленні групи інвалідності, оскільки такі спростовані матеріалами адміністративної справи, у тому числі, матеріалами медико-соціальної справи гр. ОСОБА_1 , висновком центральною МСЕК, яким встановлено помірний (І) ступінь обмеження життєдіяльності (здатності до пересування, до трудової діяльності, до контролю за своєю поведінкою), що відповідає критеріям ІІІ групи інвалідності.

Також суд вірно вважав необґрунтованими посилання позивача на неврахування відповідачем при прийнятті рішення в частині встановлення причин інвалідності, як такої, що пов`язана із проходженням військової служби, натомість на його думку, слід було вказати на її взаємозв`язок із захистом Батьківщини, оскільки згідно вимог частин 7 та 8 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, згідно яких, датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання у відсотках вважається день надходження до комісії документів, зазначених у пункті 3 цього Положення. Оскільки на момент складення Акту огляду МСЕК № 462 від 30.03.2016р. та дати складання оскаржуваних рішень 14.04.2016 серед медичної документації були наявні висновки Військо-лікарської комісії, які б пов`язували діагнози позивача із захистом Батьківщини.

Також суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу посилання позивача, що отримані ним під час Революції Гідності та під час його мобілізації до лав Національної Гвардії України ушкодження здоров`я в поєднані з наявними у нього станом здоров`я є передумовою для встановлення у нього вищих груп інвалідності, оскільки законодавчо передбачені виключно особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності (стаття 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»). Визначена ж пунктом 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності передумова до одержання II групи інвалідності наявність в особи двох або більше хворіб, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності у позивача не виявлено.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог, а тому суд підставно відмовив в їх задоволенні.

Окрім того, щодо покликань апелянта на те, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 і 4 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З врахуванням наведеного, оскільки судом першої інстанції направлялась повістка про виклик в суд за адресою вказаною в позовній заяві (а.с. 124-126), тому позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань на адресу суду про відкладення не надходило, а відтак згідно ч. 3 ст. 205 КАС України суд розглянув справу за відсутності такого учасника справи.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року по справі № 0940/2294/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.М. Судова-Хомюк

повний текст складено 26.09.2019