Справа № 201/8356/19
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/8356/19
Провадження №2-а/201/360/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Солонянського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Валового Анатолія Петровича (третя особа - Солонянський відділ поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області) про визнання дій інспектора незаконними, визнання постанови протиправною, про скасування постанови серії ДПО18 №047610 від 16.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 19.07.2019р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до інспектора ГРПП Солонянського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Валового А.П. (третя особа - Солонянський відділ поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області) про визнання дій інспектора незаконними, визнання постанови протиправною, про скасування постанови серії ДПО18 №047610 від 16.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2019р. суддею визначено Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 26.07.2019р. відкрила провадження та призначила розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до п.20,ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України (а.с. № 16).

В обґрунтування позову позивач по тексту позову зазначав, що 16.07.2019р. інспектором винесено постанову, згідно з якою 16.07.2019р. о 07 год. 55 хв. на 437км А/Д Н-08 Бориспіль-Запоріжжя позивач керував транспортним засобом «Toyota RAV4» не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст.ст. 254, 268 КУпАП. Також зазначає, що у постанові не вказано особу, до якої застосовано адміністративне стягнення. Тому просив позов задовольнити.

Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням було направлено копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження по справі, які він отримав 01.08.2019р. (а.с. № 19).

Відповідач 15.08.2019р. надіслав суду поштою письмові заперечення на позов (а.с. № 21-22), в яких зазначив, що 16.07.2019р. о 07 год. 55 хв. на 437км А/Д Н-08 Бориспіль-Запоріжжя позивач керував транспортним засобом «Toyota RAV4» та рухався в крайній лівій смузі при наявності вільної смуги праворуч, чим порушив п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху. Після чого, на вимогу інспектора не пред`явив документи на транспортний засіб, а саме не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим вчиним адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Враховуючи викладене, просив відмовити у позові.

Крім того, надав заяву про можливість розгляду справи без його участі (а.с. № 23).

Третя особа - Солонянський ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, отримавши також 01.08.2019р. копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження по справі (а.с. № 18), письмових пояснень (заперечень) суду не надіслав.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст. ст. 257, 286 КАС України

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 16.07.2019р. інспектором ГРПП Солонянського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом Валовим А.П. винесено постанову, згідно із якою 16.07.2019р. о 07 год. 55 хв. на 437км А/Д Н-08 Бориспіль-Запоріжжя позивач керував транспортним засобом «Toyota RAV4» не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу - 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с.№ 8).

Позивач не згоден з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст.ст. 254, 268 КУпАП.

Дійсно згідно із п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених у т.ч. і ст. 126 КУпАП.

На вимогу працівника Державтоінспекції МВС України водій зупиненого транспортного засобу зобов`язаний пред`явити йому для перевірки документи, передбачені пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, у тому числі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009р. № 111 (з наступними змінами та доповненнями), підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

При розгляді цієї справи відповідачем суду не наданого належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності винесення спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ані зі спірної постанови, ані з інших матеріалів справи, не вбачається, що перевірка документів здійснювалася у зв`язку із порушенням водієм вимог Правил дорожнього руху, адже відповідної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення позивачем п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху на підтвердження правомірності перевірки документів відповідачем надано не було.

Варто зазначити, що спірна постанова не містить вказівки на те, що відповідно до ПДР України стало приводом для перевірки наявності посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії позивача.

Відповідно до зазначеного, приходжу до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для перевірки документів у позивача.

За таких обставин, вважаю, що постановою не підтверджується факт порушення позивачем п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Вказане узгоджується з позицією висловленою у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 686/11314/17 від 15.03.2019р.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах адміністративної справи містяться суперечливі докази - сама постанова і пояснення ОСОБА_1 . Позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання дій інспектора незаконними, визнання постанови протиправною, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що рішення суб`єкта владних повноважень (оскаржувана постанова) хоча і було прийняте на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, однак постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена необґрунтовано, оскільки не були враховані усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, та не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Застосовуючи спосіб захисту порушеного права, суд керується вимогам п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, які кореспондують з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП, якими передбачене право суду захистити порушені права шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд позбавлений можливості застосувати зазначений позивачем спосіб захисту в частині визнання незаконними дій інспектора, визнання винесеною ним постанови протиправною, оскільки це суперечить положенням ст.ст. 5, 245, 286 КАС України та ст. 293 КУпАП, якими не передбачена можливість визнати незаконними дій інспектора, які є його дискреційними повноваженнями при винесенні постанови, та визнання винесеною ним постанови протиправною, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, із врахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять достатніх доказів порушення позивачем правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, приходжу до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині закриття провадження по справі, слід звернути увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатись у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Тож, в даному випадку питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції України, а тому в задоволенні вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення також слід відмовити.

Відтак, вважаю за необхідне задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Солонянського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Валового А.П. (третя особа - Солонянський відділ поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області) про визнання дій інспектора незаконними, визнання постанови протиправною, про скасування постанови серії ДПО18 №047610 від 16.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення лише в частині скасування постанови серії ДПО18 №047610 від 16.07.2019р.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 686/11314/17 від 15.03.2019р., Законом України від 08.07.2011р. "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72-77, 139, 241-247, п.20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ГРПП Солонянського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта Валового Анатолія Петровича (третя особа - Солонянський відділ поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області) про визнання дій інспектора незаконними, визнання постанови протиправною, про скасування постанови серії ДПО18 №047610 від 16.07.2019р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ДПО18 №047610 від 16.07.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, винесену інспектором ГРПП Солонянського відділу поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом Валовим Анатолієм Петровичем - скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.