Справа № 280/3799/19
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 вересня 2019 року Справа № 280/3799/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренко М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; )

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за № 25 від 22.02.2019 року;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 02.09.1985 року по 21.08.1992 року, згідно з записами в трудовій книжці, та призначити з 02 січня 2019 року та виплачувати позивачу дострокову пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він в січні 2019 року звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, правонаступником якого наразі є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши до неї наступні документи: трудову книжку № НОМЕР_9 від 02.07.1982; вкладиш у трудову книжку № НОМЕР_8 від 01.06.2015; копію диплому НОМЕР_2 від 15.06.1985; копію диплому НОМЕР_10 від 30.06.1980; архівні довідки Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - Мелітопольське РДА Запорізької області) № 08-17/19 від 06.09.2018, №№ 08-16/105-1, 08-16/105-2, 08-16/105-3, 08-16/105-4, 08-16/105-5 від 07.09.2018, 08-16/105-6 від 08.09.2018. Зазначає, що повідомленням про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 25 від 22.02.2019 йому відмовлено в призначенні такої пенсії із посиланням на те, що в нього недостатньо пільгового стажу за списком № 2. Позивач вважає рішення протиправним, у зв`язку з чим просить суд зобов`язати відповідача зарахувати до його пільгового стажу період роботи позивача з 02.09.1985 по 21.08.1992, згідно з записами в трудовій книжці, та призначити та виплачувати йому з 02.01.2019 дострокову пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

Ухвалою суду від 06.08.2019 вказану позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 21.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/3799/19.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 02.09.2019 вх.№36243. Зазначає, що у трудовій книжці позивача є запис про роботу в ПМК-127 Мелітопольському сільському будівельному комбінаті з 01.07.1987 по 12.04.2001, який не завірено печаткою підприємства при звільненні. У зв`язку з ліквідацією підприємства на якому працював позивач, за вказаний період він надав довідки архівного відділу Мелітопольської РДА Запорізької області Запорізької області, в яких зазначено: 1. Наказу про прийому на роботу в Мелітопольський сільський будівельний комбінат ПМК-127 не виявлено (архівна довідка Мелітопольської РДА Запорізької області від 07.09.2018 №08-16/105-4); 2. Довідка про заробітну плату підтверджує період роботи тільки з 1988 року по 1995 рік (архівні довідки Мелітопольської РДА Запорізької області від 07.09.2018 №№ 08-16/105-1, 08-16/105-5, від 08.09.2018 № 08-16/105-6); 3. Звільнення з 05.04.2001 підтверджує витяг з наказу № 7 ВАТ «Мелітопольський сільський будівельний комбінат» (архівна довідка Мелітопольської РДА Запорізької області від 07.09.2018 № 08-16/105-3); 4. Документи з особового складу ПМК-127 Мелітопольського сільського будівельного комбінату з 01.07.1987 по 01.01.1988 (накази про прийом, переведення та звільнення, особові картки звільнених, особові рахунки та відомості нарахування заробітної плати) на зберігання до Трудового архіву виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області не надходили (довідка виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 18.12.2018 № Г-385). Вказує, що період роботи позивача в СПМК-557 Мелітопольського сільського будівельного комбінату з 02.08.1985 по 30.06.1987 зараховано до загального стажу відповідно до записів трудової книжки. Оскільки пільговий стаж позивача складає лише 4 роки 7 місяців 19 днів, то підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відсутні. З огляду на зазначене просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Приписами ч. 2 ст. 263 КАС України, визначено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 243 КАС України, у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.01.2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви ОСОБА_1 додав наступні документи:

- оригінал трудової книжки № НОМЕР_11 від 02.07.1982;

- вкладиш у трудову книжку № НОМЕР_12 від 01.06.2015;

- копію диплому НОМЕР_6 від 15.06.1985;

- копію диплому НОМЕР_7 від 30.06.1980;

- архівні довідки Мелітопольської РДА Запорізької області № 08-17/19 від 06.09.2018, №№ 08-16/105-1, 08-16/105-2, 08-16/105-3, 08-16/105-4, 08-16/105-5 від 07.09.2018, 08-16/105-6 від 08.09.2018.

Рішенням Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленим у вигляді повідомлення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 25 від 22.02.2019 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки на час звернення його пільговий стаж складає 4 роки 7 місяців 19 днів, що є меншим ніж визначений законодавством - 6 років 3 місяці.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 вказаного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є, зокрема, зайнятість особи на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та не менше половини стажу на зазначених роботах - 6 років 3 місяці.

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону(до 01.01.1992) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Застосування списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 та ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», регулюється Порядком, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383.

Згідно з цим Порядком під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (п.3 Порядку).

Під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списком, не менш як 80% робочого часу, встановленого для працівників цього виробництва, професій чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням певних трудових обов`язків (п.2 Порядку).

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку,передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Як вбачається з матеріалів справи, орган Пенсійного фонду України не зарахував період роботи позивача з 02.09.1985 по 31.12.1987 на посаді майстра будівельної дільниці до пільгового стажу виходячи з того, що ні трудова книжка, ні архівні довідки не підтверджують пільговий характер роботи.

Згідно із записами трудової книжки позивача НОМЕР_9 від 02.07.1982, ОСОБА_1 :

- 02.08.1985 прийнятий інженером-геодезистом в СПМК-557 Мелітопольського сільського будівельного комбінату (Наказ № 49-к від 01.08.1985; запис № 7);

- 02.09.1985 переведений майстром будівельної дільниці № 1 (Наказ 56-к від 01.08.1985; запис № 8);

- 30.06.1987 звільнений по переводу в ПМК-127 за ст. 36 п. 5 КзПП УРСР (Наказ № 82 МСБК від 08.06.1987; запис № 9);

- 01.07.1987 прийнятий по переводу в ПМК-127 за ст. 36 п. 5 КзПП УРСР майстром будівельної дільниці (Наказ № 35-к від 01.07.1987, записи №№ 10-11);

- 01.01.1988 ПМК-127 ліквідоване і увійшло до складу Мелітопольського сільського будівельного комбінату (Наказ № 178 Мелітопольського сільського будівельного комбінату від 22.12.1987; запис № 12);

- 01.10.1990 на базі Мелітопольського сільського будівельного комбінату створений Мелітопольський орендно-будівельний комбінат (Наказ № 429 від 29.09.1990; запис № 13);

- 12.04.2001 звільнений з роботи за власним бажанням, ст. 38 КзПП України (Наказ № 7 від 05.04.2001; запис № 14).

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що з 10.01.1995 Мелітопольський орендно-будівельний комбінат перейменований у ВАТ «Мелітопольський сільський будівельний комбінат» відповідно до розпорядження 2р. Мелітопольської райдержадміністрації від 10.01.1995.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольський сільський будівельний комбінат» ліквідовано без визначення правонаступника (дата запису: 15.02.2006; номер запису: 1000295).

Відповідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до винесення господарським судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута ліквідатор зобов`язаний забезпечити збереженість архівних документів банкрута і за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або з уповноваженою ним архівною установою визначити місце подальшого їх зберігання.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме довідки Мелітопольської міської ради від 18.12.2018 № Г-385, документи з особового складу (накази про прийом, переведення та звільнення, особові картки звільнених, особові рахунки та відомості нарахування заробітної плати тощо) за період роботи позивача з 02.08.1985 по 30.06.1987 у СПМК-557 Мелітопольського сільського будівельного комбінату та з 01.08.1987 по 01.01.1988 у ПМК-127 Мелітопольського сільського будівельного комбінату не були передані на зберігання до Трудового архіву виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, як того вимагає Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-ХІІ в частині передачі документів від ліквідованого підприємства до архівної установи.

За таких обставин, позивач позбавлений реальної можливості надати документи на підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

22.02.2019 року вих. № 25 Мелітопольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято рішення, оформлене у вигляді повідомлення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд не може погодитися з правомірністю вказаного рішення з огляду на таке.

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_9 від 02.07.1982, ОСОБА_1 з 02.09.1985 переведений майстром будівельної дільниці № 1 в СПМК-557 Мелітопольського сільського будівельного комбінату.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинний на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих, місць за умови праці після 21.08.1992.

Так, в період роботи позивача з 02.09.1985 року по 31.12.1987 року діяв список №2 затверджений Кабінетом Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Об утверждении списков производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», відповідно до якого віднесена займана на той час позивачем посада.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , працюючи на посаді майстра будівельної дільниці в період з 02.09.1985 по 31.12.1987, набув право на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки посада позивача віднесена до посад, що дають право на пільгову пенсію за списком №2.

Крім того, не зарахування судом спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано ОСОБА_1 період роботи з 02.09.1985 по 31.12.1987 до пільгового стажу роботу, який надає право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Також, суд зазначає, що період роботи позивача за період з 01.01.1988 по 21.08.1992 не є спірним, та зарахований відповідачем до пільгового стажу позивача, а тому вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 02.09.1985 року по 21.08.1992 року підлягає частковому задоволенню, а саме зарахуванню до пільгового стажу період роботи позивача з 02.09.1985 по 31.12.1987.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На виконання вимог цієї норми постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок)

Відповідно до п. 1.1. Порядку заява про призначення (перерахунок) пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно п. 1.7 Порядку днем звернення за призначенням (перерахунком) пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як визначено п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2019 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Рішенням Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленим у вигляді повідомлення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 25 від 22.02.2019 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії.

В адміністративному позові позивачем не ставиться питання про скасування зазначеного рішення, хоча воно породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, висновки цього рішення є обов`язковими для позивача.

При цьому, суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене та з метою повного та ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене у вигляді повідомлення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 25 від 22.02.2019.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 768,40 грн., відтак стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягає частина суми сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за № 25 від 22.02.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 02.09.1985 по 31.12.1987 включно, згідно з записами в трудовій книжці, призначити та виплачувати з 02.01.2019 ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 384 (триста вісімдесят чотири гривні) 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 19.09.2019.

Суддя М.С. Лазаренко