Справа № 465/3202/19
Суддя: Марків Ю. С.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі: головуючої - судді Марків Ю.С. за участі секретаря Цунівської А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Захарко Юрія Євгеновича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП, лейтенанта поліції Захарко Юрія Євгеновича про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі. В обґрунтування своїх вимог вказав, що згідно постанови серії ДП18 № 491724 від 27.05.2019 року, винесеної лейтенантом поліції Захарко Ю. Є., на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 510 гривень штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 та ч.3 ст.122 КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що він 27.05.2019 року о 16 год. 39 хв. у м. Львові по вул. А. Шептицького, 2, керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух в зоні дорожнього знаку 5.11 та не виконав вимогу сигналу світлофору «Червоний», здійснивши рух, чим порушив п.8.4 з.е., розділ 33 ПДР України. Вважає дії представника поліції неправомірними, постанову незаконною, та просить її скасувати, оскільки правопорушення він не вчиняв, а постанова винесена бездоказово, основана на припущеннях та в порушення прав позивача, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Представник відповідача у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, а також не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно Постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 491724 від 27.05.2019 року, 27.05.2019 року о 16 год. 39 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Львові по вул. А. Шептицького, 2, здійснив рух в зоні дії дорожнього знаку 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» та не виконав вимогу сигналу світлофору «Червоний», здійснивши рух та проїхавши його, чим порушив п 8.4 з.е.; розділ 33 ПРД України, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 та ч.3 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 та 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а також проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Згідно п. 5.11 розділу 33 ПДР України, дорожній знак «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» є інформаційно-вказівним та встановлює правило, відповідно до якого смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому представником відповідача докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення у постанові про притягнення позивача до відповідальності не зазначені та відеозапису вчиненого адміністративного проступку суду не представлено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Більше того, суд звертає увагу на неналежність оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 491724 від 27.05.2019 року. Так, останньою зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 8.4 з.е; розділ 33 ПДР України. Однак, пункт 8.4.з відсутній у Правила дорожнього руху України. Разом із тим, пункт 8.4.е встановлює, що дорожні знаки, серед інших, поділяються на таблички до дорожніх знаків, які уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені, що не стосується зазначеного адміністративного стягнення, адже дорожній знак «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» відповідно до п.5.11 розділу 33 ПДР України відноситься до інформаційно-вказівного.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії ДП18 № 491724 від 27.05.2019 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 та ч.3 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

За правилами п. 3 п. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на те, що даним рішенням скасовується постанова інспектора з паркування про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю.

В свою чергу, положеннями ст. 286 КАС України не передбачено можливості ухвалення рішення про визнання неправомірними дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови і тому таку вимогу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Захарко Юрія Євгеновича, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій неправомірними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 491724 від 27.05.2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 122 та ч.3 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 та ч.3 ст. 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Марків Ю.С.