Справа № 360/2682/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року справа №360/2682/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Ястребової Л.В., суддів: Компанієць І.Д., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року (суддя 1 інстанції Петросян К.Є., повний текст складено 23.07.2019р. в м.Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/2682/19 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 р. ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради (далі - відповідач), в якому просила: визнати протиправними дії управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області щодо не призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 28.05.2019; зобов`язати управління соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви від 28.05.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, як законний представник неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , 28.05.2019 звернулась до відповідача із заявою про призначення доньці адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Листом від 05.06.2019 відповідачем відмовлено у призначенні адресної допомоги із посиланням на пункт 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо-переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ від 01.10.2014 №505, а саме з підстав наявності у чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_4 майна на підставі договору дарування, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає дії відповідача щодо не призначення ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги протиправними, оскільки ОСОБА_4 не є батьком її доньки, відповідно не є членом сім`ї позивача, а тому вважає наведені відповідачем підстави хибними та протиправними.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі № 360/2682/19 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради від 30.05.2019 № 1178 про відмову в призначенні соціальної допомоги ОСОБА_1 Зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підставі заяви законного представника ОСОБА_1 від 28.05.2019 на шість місяців. У задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці соціального захисту населення Лисичанської міської ради судовий збір у сумі 768,40 грн. до Державного бюджету України.

Не погодившись з рішенням суду, відповідачем подана апеляційна скарга, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 27.09.2017 № 924-24565, фактичне місце проживання/ перебування АДРЕСА_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8-9)

ОСОБА_2 зареєстрована в якості внутрішньо переміщеної особи згідно довідки від 12.10.2018 № , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

28.05.2019 позивач, як законний представник сім`ї, звернулась до УПСЗН із заявою про призначення ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг (а.с.33).

До заяви надано: копію свідоцтва про шлюб з ОСОБА_4 та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копію договору дарування квартири, що не заперечується сторонами у справі (а.с. 12-13,15).

Рішенням УПСЗН Лисичанської міської ради від 30.05.2019 № 1178 уповноваженому представнику сім`ї ОСОБА_1 відмовлено в призначенні ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Підстава: п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги ВПО, затвердженого ПКМУ від 01.10.2014 № 505, у власності сім`ї є житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану (а.с.36).

Про відмову у призначенні адресної допомоги ОСОБА_1 повідомлено листом УПСЗН Лисичанської міської ради від 05.06.2018 № 494-03151 (а.с. 16, 37).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно з п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок № 505) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Пунктом 5 Порядку № 505 визначено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до уповноваженого органу із письмовою заявою, складеною у довільній формі, про надання грошової допомоги і подає документи, визначені цим пунктом.

У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім`я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер (у разі наявності) паспорта громадянина України, ким і коли виданий або серія, номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному територіальному органу ДФС і мають відмітку в паспорті); інформацію про: зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; наявність у будь-якого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює; наявність у будь-якого з членів сім`ї інвалідності із зазначенням групи інвалідності.

Згідно з п. 6 Порядку № 505 грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану, будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку (рахунках) кошти у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, врахував ту обставину, що квартира в якій мешкає сім`я позивача знаходиться в м. Привілля Луганської області, яке відноситься до населених пунктів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, що є помилковим.

Змінами до Постанови № 505, які внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2017 року № 370 (набула законної сили 03.07.2017), регулювання спірних правовідносин було відкореговано таким чином, що з тексту прибрано формулювання «райони проведення антитерористичної операції».

Позивач обґрунтовує позов тим, що ОСОБА_4 , у власності якого є житлова квартира в м. Привілля, не є батьком її дитини, а відповідно не є членом сім`ї позивача, на що суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Крім цього, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 03.06.1999 року у справі №1-8/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «члена сім`ї»), здійснивши аналіз законодавства України, міжнародно-правових актів, прийшов до висновку, зокрема, що під членом сім`ї треба розуміти осіб, що перебувають у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням; веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_1 та неповнолітня дитина ОСОБА_2 в розумінні комплексного аналізу законодавства України є членом сім`ї позивача, тому рішення про відмову ОСОБА_1 , як уповноваженому представнику сім`ї, в призначенні і виплаті щомісячної внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг прийнято відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно пункту четвертого частини першої статті 317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судове рішення судом першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради задовольнити.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі № 360/2682/19 скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Повний текст складено 25 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко