Справа № 201/5611/19
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/5611/19
Провадження №2-а/201/317/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папети Андрія Костянтиновича (третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області) про скасування постанови серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 15.05.2019р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папети А.К. (третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області) про скасування постанови серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р. про накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 122 КУпАП, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019р. суддею визначено Ткаченко Н.В., яка ухвалою від 18.07.2019р. відкрила провадження та призначила розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до п.20,ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України (а.с. № 24).

В обґрунтування позову позивач по тексту позову зазначав, що 05.05.2019р. інспектором винесено постанову, згідно з якою 05.05.2019р. близько 21 год. 40 хв. за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 3м позивач здійснив стоянку авто на паркувальному місці для інвалідів, не маючи інвалідності. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за ч. 5 ст. 122 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст.ст. 254, 268 КУпАП. Також зазначає, що він був пасажиром вказаного транспортного засобу, водій якого здійснив вимушену стоянку у зв`язку з несправність автомобіля. Тому просив позов задовольнити.

Відповідачу та третій особі було направлено копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження по справі, які вони отримав 07.08.2019р. (а.с. № 26,27).

Представник УПП у Дніпропетровській області ДПП - Марченко А.О. (діє за довіреністю від 04.01.2018р.- а.с. № 34) надав суду письмові пояснення на позов (а.с. № 30-33), які надійшли до суду 21.08.2019р., в яких зазначив, що 05.05.2019р. близько 21 год. 40 хв. за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 3м позивач здійснив стоянку авто на паркувальному місці для інвалідів, не маючи інвалідності, чим порушив п. 8.4. «ґ» Правил дорожнього руху.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Враховуючи викладене, просив відмовити у позові та розглянути вказану справу без участі третьої особи.

Лейтенант поліції 3 батальйону 2 роти УПП в Дніпропетровській області Папета А.К. особистих пояснень (заперечень) суду не надав.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п.20 ч.1 ст.4, ч.2 ст. 12, ст. ст. 257, 286 КАС України

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 05.05.2019р. лейтенантом поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папетою А.К. винесено постанову, згідно із якою 05.05.2019р. близько 21 год. 40 хв. за адресою м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 3м позивач здійснив стоянку авто на паркувальному місці для інвалідів, не маючи інвалідності, чим порушив п. 8.4. «ґ» Правил дорожнього руху. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу - 1020 грн. за ч. 5 ст. 122 КУпАП (а.с.№ 8).

Позивач не згоден з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст.ст. 254, 268 КУпАП. Крім того, позивач зазначав, що він був пасажиром вказаного транспортного засобу, водій якого здійснив вимушену стоянку у зв`язку з несправність автомобіля.

Відповідно до п.8.4 «ґ» Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи, зокрема на інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Оцінюючи заперечення відповідача слід зазначити, що відповідно до розділу 33 ПДР, табличка 7.17 означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Знак 5.38 використовується для позначення в населених пунктах місць, а за межами населених пунктів майданчиків, спеціально відведених для стоянки транспортних засобів.

Знак 5.39 визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Відповідно до вимог п.10.9.21 ДСТУ 4:100:2014, табличка 7.17 застосовується із знаком 5.38.1-5.38.3 і 5.39, щоб зазначити місця(або спеціально відведену частину майданчика) для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди.

За приписами ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ДСТУ, дійсно табличка 7.17 застосовується із знаком 5.39 «Зона стоянки», для зазначення місця (або спеціально відведену частину майданчика) для стоянки транспортних засобів, якими керують інваліди. Разом з тим, знак 5.39 позначає зону стоянки, і обмежується знаком 5.40 «Закінчення зони стоянки». Тобто фактично знак 5.39 позначає початок дії знаку. За таких обставин, із представлених суду письмових пояснень неможливо з`ясувати, зону дії знаку 5.39.

З урахуванням того, що в постанові зазначено, що позивачем порушено саме ч.5 ст. 122 КУпАП, суд не може вирішувати питання про те, чи взагалі малося порушення ПДР, а розглядає справу лише в рамках прийнятого уповноваженою особою рішення.

Згідно із п. 4. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених у т.ч. і ст. 122 КУпАП.

При розгляді цієї справи відповідачем суду не наданого належних та достатніх доказів на підтвердження правомірності винесення спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, слід звернути увагу відповідача на те, що як вбачається з матеріалів справи та постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не надано доказів і суду під час розгляду даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р., жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відеофіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

Оскаржувана постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. При цьому, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в а дміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, вважаю, що постановою не підтверджується факт порушення позивачем п. п.8.4 «ґ» Правил дорожнього руху.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Разом із тим, згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно із п. 2. Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

За п. 9 Розділу ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

За правилами ст. 283 КУпАП постанова, серед іншого, повинна містити дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

В силу ст.ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Відповідно до ст. 77 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В матеріалах адміністративної справи містяться суперечливі докази - сама постанова і пояснення ОСОБА_1 щодо вимушеної стоянки, а також того факту, що він був у якості пасажиру. Позивач не погоджувався із підставами притягнення його до адміністративної відповідальності, але з постанови не вбачається, чому інспектор віддав перевагу власним переконанням та не прийняв до уваги пояснення правопорушника.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак достатніх доказів того, що ОСОБА_1 порушив п. 8.4.ґ ПДР, зокрема, відповідного відеозапису, фото цього правопорушення, пояснення свідків, відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Вирішуючи позовні вимоги в частині закриття провадження по справі, слід звертати увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатись у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Тож, в даному випадку питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції органів Національної поліції України, а тому в задоволенні вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Відтак, вважаю за можливе задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папети А.К. (третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області) про скасування постанови серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, а саме лише в частині скасування постанови серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р.

На підставі ст. 139 КАС України, у зв`язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму ВАСУ від 23.01.2015р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08.07.2011р. № 3674-VI "Про судовий збір" щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, приходжу до висновку, що судові витрати по справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011р. "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72-77, 139, 241-247, п.20,ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 257, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папети Андрія Костянтиновича (третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області) про скасування постанови серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р. про накладення адміністративного стягнення, про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАВ №1127497 від 05.05.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, винесену лейтенантом поліції 3 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Папетою Андрієм Костянтиновичем - скасувати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.