Справа № 640/590/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/590/19
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року, суддя Шейко Т.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , згідно Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у разі встановлення інвалідності ІІ групи з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо виплати (або відмову у виплаті) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, з врахуванням вже виплачених сум, з урахуванням висновків даного рішення суду. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач та відповідач звернулись з апеляційними скаргами, в яких позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимиг в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до матеріалів справи, позивач проходив військову службу у лавах Збройних Сил, приймав участь у бойових діях (Республіка Афганістан) з 23 червня 1986 року по 05 травня 1989 року та з 06 травня 1988 року по 25 серпня 1988 року, що підтверджується довідкою, виданою Теребовлянським районним військовим комісаріатом №1055 від 03 квітня 2018 року.

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 22 грудня 2014 року №4054 позивач отримав поранення, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 20 лютого 2015 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з причин поранення, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з інформацією викладеною в листі ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 квітня 2018 року №10/2/2822 позивачу у 2015 році виплачено одноразову грошову допомогу за встановлену ІІІ групу інвалідності у розмірі 182 700,00 грн.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 30 серпня 2016 року позивачу при повторному огляді встановлено ІІ групу інвалідності з причин поранення, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У позивача з 30 серпня 2016 року виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби відповідно Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року та він має право на отримання грошової допомоги у розмірі різниці між 200 і 150 кратним розміром прожиткового мінімуму.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи.

Проте, 19.06.2018 року рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено протоколом № 60 від 15.06.2018 року, позивачу відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги.

Вважаючи підстави не виплати одноразової грошової допомоги необґрунтованими, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Разом з цим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, у ст. 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Зазначеною нормою встановлено особливий порядок правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, яка містить особливі критерії для встановлення умов виплати одноразової грошової допомоги таким особам, зокрема за суб`єктами отримання допомоги.

Згідно частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою (далі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII від 20.12.1991, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

У пункті 6 частини другої вказаної статті Закону № 2011-XII, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Згідно підпункту 1 та підпункту 3 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: 1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин; 2) військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період строкової військової служби, проходження таких зборів, служби у військовому резерві.

Згідно частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії, зокрема: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.

У відповідності до частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.

Відповідно до пункту б) частини першої статті 16-2 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Згідно частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, ІІІ групу інвалідності позивач отримав 20.02.2015 року, ІІ групу інвалідності 30.08.2016 року.

Отже, позивачу було встановлено вищу групу інвалідності у строк протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, що свідчить про те, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням раніше виплаченої суми.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена пунктом 4 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, який встановлений для ІІ групи інвалідності, з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, колегія суддів зазначає, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, яка передбачена частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та у розмірах відповідно до встановленої позивачу ІІІ групи інвалідності Міністерством оборони України не оспорюється.

Вказана допомога була виплачена ОСОБА_1 , що не заперечувалось стронами під час судового розгляду справи. Тобто факт наявності правових підстав для отримання позивачем одноразової допомоги встановлено. Фактично спірні правовідносини виниклиу зв`язку із встановлення позивачу іншої, а саме ІІ групи інвалідності з тих самих підстав.

В ході розгляду справи судом було витребувано від відповідача рішення про відмову у виплаті позивачу одноразової допомоги, оскільки суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідач не прийняв по заяві позивача відповідного рішення.

Відповідно до п.8 протокольного рішення засідання комісі МО України №60 від 15 червня 2018 року позивачу відмовлено в призначенні одноразової допомоги, оскільки висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи иа висновок Центральної військово-лікарської комісії МОУ не є документами, що свідчать про обставини поранення.

Колегія суддів з урахуванням вищезазначених доводів, приходить до висновку, що ефективним захистом прав позивача є скасування п. 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у формі протоколу № 60 від 15.06.2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, оскільки відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача було прийнято рішення, оформлене у формі протоколу, оскільки таке рішення є протиправним, порушує права та охоронювані законом інитереси позивача.

Разом з тим, колегія суддів вважає що належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, з урахуванням раніше виплаченої суми. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії відмовити.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Доводи відповідача щодо втручання суду в дискреційні повноваження, колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що відповідачем було розглянуто заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги та прийнято рішення про відмову у її виплаті. Суд, виходячи з вимог КАС України вважає, що таке рішення є протиправним, а тому скасовує його і відновлює порушене право шляхом зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України задвовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову наступного змісту.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати п. 8 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у формі протоколу № 60 від 15.06.2018 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року з урахуванням раніше виплаченої суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Повний текст виготовлено: 24 вересня 2019 року.