Справа № 537/1456/19
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/537/62/2019
Справа № 537/1456/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії та рішення Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області протиправним, та скасувати постанову №1231 від 19 березня 2019 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона працює кредитним інспектором Кременчуцького відділення №94 ТОВ «Прості Займи». 30 березня 2019 року позивачу стало відомо, що 19 березня 2019 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області відносно позивача було складено постанову №1231 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно змісту постанови, 26 лютого 2019 року о 10 год. 27 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , розмістила рекламні оголошення на фасадах будівель, електроопорах, чим порушила вимоги Правил благоустрою міста Кременчук Полтавської області.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові не зазначено, яку саме рекламну продукцію було розміщено, та на яких саме об`єктах її було розміщено. Позивач також вказує, що вона не має ніякого стосунку до розміщення рекламної продукції за вказаними у постанові адресами, та у вказаний час та день не була фізично присутня біля будівель та електроопор, зазначених в оскаржуваній установі, оскільки знаходилась на робочому місці та нікуди не виходила.

Окрім того, позивач вказує, що суб`єктами правопорушень, передбачених статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утримання шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони на обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Відтак, ОСОБА_1 не є таким суб`єктом.

За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що оскаржувана нею постанова була винесена протиправно, упереджено, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також її особистих прав, що призвело до незаконного притягнення позивача до відповідальності та накладення адміністративного стягнення, у зв`язку із чим позивач і вимушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вказала, що всупереч зазначених в оскаржуваному нею протоколі обставин, вона не розміщувала оголошення на фасадах будинків та електроопорах, водночас підтвердила, що вона винесла рекламну конструкцію на вулицю для тимчасового розміщення, оскільки в приміщенні офісу ТОВ «Прості займи» проводилися заходи щодо прибирання.

Представник відповідача, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області - Тараторін А.Р., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності з підстав наявності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області - Тараторіна А.Р., дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Стаття 286 Кодексу адміністративного судочинства України надає право особі звернутися до місцевого загального суду як адміністративного щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності.

26 лютого 2019 року провідним спеціалістом відділу контролю за станом благоустрою Крюківської районної адміністрації Кришталь Н.А. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , що працює у ТОВ «Прості займи» кредитним інспектором, згідно із яким 26 лютого 2019 року близько 10 год. 27 хв. в місті Кременчуці по вулиці О. Халаменюка, будинок 12 , представництво ТОВ «Прості займи», виявлено незаконне розміщення рекламного засобу біля офісу ТОВ «Прості займи»; документів на рекламний засіб не надали. Також виявлено розміщення рекламних оголошень ТОВ «Прості займи» на фасадах будинків, електроопорах тощо на вулицях: О. Хвламенюка, Першотравневій, чим порушену підпункти 5.8.1 (13) та 5.8.1 (14) Правил благоустрою території міста Кременчука.

Зазначеним протоколом констатовано вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що він є працівником КП «Благоустрій Кременчука» та, здійснюючи перевірку, побачив на тротуарі вулиці Халаменюка в місті Кременчуці рекламну конструкцію, після чого згідно положень інструкції, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно особи, чи номер телефону був зазначений в рекламному оголошенні.

Згідно матеріалів справи №1231 відносно ОСОБА_1 , наданої до суду стороною відповідача, на адресу позивача 05 березня 2019 року було направлено повідомлення про розгляд справи, призначений на 19 березня 2019 року о 14 год. 00 хв. на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області.

19 березня 2019 року адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області винесено постанову №1231 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп.

Суттю правопорушення зазначено те, що 26 лютого 2019 року близько 10 год. 27 хв. було виявлено, що громадянка ОСОБА_1 допустила порушення Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та підпункти 5.8.1 (13), 5.8.1 (14) Правил благоустрою території міста Кременчук, затверджених рішенням Кременчуцької міської ради від 01 листопада 2011 року, а саме: незаконне розміщення рекламного засобу біля офісу ТОВ «Прості займи»; документів на рекламний засіб не надано, а також виявлено розміщення рекламних оголошень ТОВ «Прості займи» на фасадах будинків, електроопорах на вулицях: О. Халаменюка, Першотравневій в місті Кременчуці.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 на засідання адміністративної комісії не з`явилась.

Згідно письмових матеріалів справи, 21 березня 2019 року за вих.№1341 Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про необхідність виконання зазначеної вище постанови у добровільному порядку.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача стосовно притягнення позивача до відповідальності, суд виходить з положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якою у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 218 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Отже, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області повноважна була розглядати зазначену справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Виходячи із загальновідомого визначення, штендер - це мобільна (переносна) рекламна конструкція, яка встановлюється на вулиці у безпосередній близькості до компанії-рекламодавця. У рекламних колах штендер вважається одним з недорогих, але дуже ефективних способів привернути увагу й проінформувати прохожих про товари (послуги) або сезонні пропозиції та акції. Як правило, штендер - це виносна складна конструкція у формі арки або прямокутника з інформацією на одній або двох рекламних поверхнях. Каркас виготовляють із заліза, оскільки штендер встановлюється на відкритому повітрі, а залізо, на відміну від дерева або пластмаси, міцніше і стійкіше до впливів зовнішнього середовища. Рекламне зображення (картинка або текст) наноситься на основу. Це можуть бути оцинкований метал, тонкий пластик, стільниковий полікарбонат, композитний алюміній абооргаліт. Такий вид реклами є одним із найдешевших.

Згідно пунктів 5.8.1 (13) та 5.8.1 (14) Правил благоустрою території міста Кременчука, затверджених рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 01 листопада 2011 року, які розміщені на офіційному сайті Кременчуцької міської ради Полтавської області, на об`єктах благоустрою забороняється наклеювати оголошення та інформаційно-агітаційні плакати, рекламу, листівки тощо у невизначених спеціально для цього місцях; самовільно встановлювати рекламні засоби, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29 грудня 2003 року.

Пунктом 2 зазначених Типових правил визначено, що дозвіл - це документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб`єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Відповідно до пункту 13 частини 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», надання дозволу на розміщення реклами належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку.

Отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», а відтак на дану процедуру поширюються норми зазначеного закону.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 826/2810/17.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Прості займи» не отримувало дозволу виконавчого органу на розміщення зовнішньої реклами, що позивач особисто підтвердила в судовому засіданні.

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону «Про рекламу», особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Між тим, відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про рекламу», відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть:1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Отже, суб`єктом відповідальності за розповсюдження реклами може бути дві категорії осіб: 1) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами; 2) рекламодавці, винні у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно.

Тобто, твердження позивача ОСОБА_1 в тій частині, що вона не є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викладене нею в позовній заяві та про що було вказано особисто в судовому заіданні, суд вважає помилковим, оскільки спростовується змістом зазначеної вище норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні жодними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами не підтверджено, що саме позивач ОСОБА_1 здійснювала розміщення оголошення на фасадах будинків та на електроопорах, за що, в тому числі, її притягнуто до адміністративної відповідальності згідно протоколу від 19 березня 2019 року.

Однак, суд приймає до уваги обставину, що позивачем особисто в судовому засіданні підтверджено той факт, що вона винесла рекламну конструкцію із приміщення офісу «Прості займи», здійснивши її розміщення на тротуарі вулиці, та враховуючи докази розміщення на вулиці зазначеної рекламної конструкції у виді фотокарток, наявних в матеріалах справи, та приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт відсутності дозволу у вказаного підприємства на розміщення реклами, суд констатує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд вважає зазначену позивачем обставину розміщення на тротуарі вулиці рекламної конструкції з підстав проведення прибирання в приміщенні офісу, на підтвердження чого позивачем надано до суду копію Наказу від 30 грудня 2018 року про проведення санітарних днів у 2019 році, такою, що не звільняє її від адміністративної відповідальності.

Окрім того, відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 19 березня 2019 року вбачається, що вона відповідає вимогам статей 276, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить необхідні реквізити, її обґрунтованість підтверджується дослідженими судом доказами.

За викладених обставин, оскільки за встановлених достатньою сукупністю належних та допустимих доказів, судом встановлено, що позивач порушила вимоги пунктів 5.8.1 (13) та 5.8.1 (14) Правил благоустрою території міста Кременчука, затверджених рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 01 листопада 2011 року, здійснивши розміщення на тротуарі вулиці в місті Кременчуці рекламного штендеру без дозвільних документів, та приймаючи до уваги відсутність порушення з боку відповідача процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із чим її позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 72, 74, 77, 139, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 9, 152, 251, 252, 268, 287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, площа Перемоги, будинок 2) про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Д.О. Зоріна