Справа № 540/1731/19
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1731/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № 01981405,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 07.05.2019 року № 01981405 яким нараховані штрафні санкції в сумі 34 000 грн за порушення ст. 15 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995 (Закон України № 481/95-ВР) які виразились у здійснені роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів без ліцензії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначив, що роздрібну торгівлю підакцизними товарами здійснював на підставі ліцензій строк дії яких з 23.10.2017р до 23.10.2018р. Відповідач здійснивши перевірку встановив, що роздрібна торгівля тютюновими та алкогольними виробами здійснювалась 23.10.2018 р., тобто поза межами строку її дії. Такі висновки є помилковими, оскільки останнім днем дії зазначених ліцензій є 23.10.2018 р.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки строк дії ліцензій закінчився 22.10.2018 року, а наступні почали діяти з 25.10.2018 р. Позивач здійснив реалізацію алкогольних та тютюнових виробів 23.10.2018 року чим порушив ст. 15 Закону України, від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, кон`ячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Судом встановлені такі обставини по справі.

Оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі висновків акту фактичної перевірки від 18.04.2019 № 0145/21/22/РРО/, складеного за наслідками проведеної фактичної перевірки, відповідно до наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 28.03.2019 р. №465, направлень на проведення фактичної перевірки від 16.04.2019 № 0334, № 0335 ФОП ОСОБА_1 , магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Порядок призначення та процедура проведення перевірки позивачем не оскаржується.

Відповідно до акта перевірки від 18.04.2019 за №0145/21/22/РРО/ встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без придбання відповідної ліцензії. В акті зазначено, що позивачем в органах ДФС отримано ліцензії на право продажу підакцизних товарів:

№7-21-12-64-26628 строк дії 23.10.2017 до 23.10.2018;

№1800572 строк дії з 25.10.2018 до 25.10.2019;

№7-21-12-66-26629 строк дії з 23.10.2017 до 23.10.2018;

№18567 строк дії з 25.10.2018 до 25.10.2019.

Ліцензії на продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів видаються в органах ДФС терміном на один рік. Ліцензії №7-21-12-64-26628 та №7-21-12-66-26629 діють один рік з 23.10.2017 по 22.10.2018 (включно), наступні ліцензії №1800572 та №1800567 діють з 25.10.2018 по 24.10.2019 (включно).

Перевіркою встановлено реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів 23.10.2018 р. тобто за відсутності ліцензії.

Факт продажу підакцизних товарів 23.10.2018 року позивачем не оспорюється.

Вивчивши позиції сторін та їх доводи, проаналізувавши письмові докази по справі та заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з такого.

Преамбула до Закону № 481/95-ВР передбачає, що цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій (ч.12 ст.15 Закону № 481/95-ВР).

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (ч.18 ст.15 Закону № 481/95-ВР).

Відповідальність за порушення режиму ліцензування при реалізації алкогольних напоїв визначена ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Суд звертає увагу, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено порядку його обчислення.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Частиною 1 ст. 3 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS № 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 ст. 254 ЦК України встановлено, що строк визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього строку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ліцензії №7-21-12-64-26628 та №7-21-12-66-26629 зі строком дії 23.10.2017 до 23.10.2018 року діяли включно і 23.10.2018 року, а тому продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у цей день здійснювався за наявності відповідних ліцензій, що виключає відповідальність позивача.

Таким чином, застосування до позивача штрафних санкцій у сумі 34 000,00 грн. за безліцензійний продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів є протиправним, а тому податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню оскільки жодних інших підстав окрім суперечностей в зарахуванні або не зарахуванні дати 23.10.2018 року в період дії ліцензії сторонами не заявлено і судом не встановлено.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про протиправність дій відповідача та прийнятого рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 07.05.2019 року № 01981405 яким нараховані штрафні санкції в сумі 34 000 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім грн., 40 коп) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 111010000