Справа № 460/2030/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2019 року м. Рівне №460/2030/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного Управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України
про визнання дій протиправними, -
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, у якому просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо надання не у встановлений законом строк позивачу відповіді на звернення від 20.06.2019, наданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР;

визнати протиправними дії відповідача щодо надання не у встановлений законом строк позивачу повідомлення на звернення від 15.05.2019, наданого у відповідності до Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч положенням Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР відповідачем надано несвоєчасні відповіді на скарги позивача, чим порушено право позивача на своєчасність отримання інформації. Окрім того, в позові позивач надає власну оцінку судовим рішенням у справах № 817/1578/17 та № 817/1643/18, з якими не погоджується, та роз`яснює обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями.

Ухвалою суду від 28.08.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позову не визнав, подав відзив на позовну заяву (а.с.37-39) зазначаючи про надання відповідей на звернення позивача у встановлені Законом України "Про звернення громадян" строки. При цьому відзначив, що вказані строки беруть початок від дати отримання таких звернень та реєстрації відповідей на них, які зафіксовані відтисками печаток реєстрації вхідної/вихідної кореспонденції відповідача, що є, на думку відповідача, належним підтвердженням факту отримання звернення або надання відповіді на отримане звернення.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 21.09.2017 № 215, з 28.09.2017 підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату (а.с.11).

15.05.2019 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на ім`я начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України на відмову начальника Західного Територіального управління Військової служби правопорядку в задоволенні звернення (а.с.21-24), яку направив рекомендованим листом засобами поштового зв`язку 16.05.2019 (а.с.25).

Листом від 24.05.2019 за вих. № 306/1/4037 Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України повідомило ОСОБА_1 про направлення його звернення у порядку статті 7 Закону України "Про звернення громадян" за належністю для розгляду та надання відповіді до Західного територіального управління Військової служби правопорядку (а.с.28). Вказаний лист відповідач направив позивачу поштою 06.06.2019, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті (а.с.27).

20.06.2019 ОСОБА_1 звернувся з іншою скаргою на ім`я начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України на відмову начальника Західного Територіального управління Військової служби правопорядку в задоволенні звернення (а.с.12-16), яку направив рекомендованим листом засобами поштового зв`язку 20.06.2019 (а.с.16).

Листом від 31.07.2019 за вих. № 306/1/6582 Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України надало позивачу відповідь (а.с.19-20), яку направлено йому поштою 09.08.2019. Вказане також підтверджується відбитком штемпеля установи поштового зв`язку на конверті (а.с.18).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII "Про інформацію" (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону № 2657-XII "Про інформацію" ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чинним і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду; якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення; у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Суд встановив, що скаргу ОСОБА_1 від 15.05.2019 було перенаправлено відповідачем за належністю розгляду, про що повідомлено позивача листом від 24.05.2019 за вих. № 306/1/4037 (а.с.28). Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Аналіз змісту положень статті 7 Закону № 393/96-ВР дає підстави для висновку, що про пересилання відповідного звернення за належністю для розгляду відповідному органу чи посадовій особі повідомляється громадянин, який подав звернення, у термін не більше п`яти днів. З огляду на те, що вказаний лист направлено позивачу поштовим зв`язком 06.06.2019, а відповідачем до відзиву на позов не додано жодних доказів протилежного, суд дійшов висновку про порушення у такий спосіб відповідачем встановленого 5-денного строку повідомлення позивача про перенаправлення його скарги за належністю розгляду до Західного територіального управління Військової служби правопорядку.

Отже, дії відповідача, що виявились у наданні позивачу не у встановлений законом строк повідомлення про пересилання за належністю звернення від 15.05.2019 не відповідають вимогам статті 7 Закону № 393/96-ВР, відтак є протиправними, тому позовні вимоги у цій частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо своєчасності надання відповіді на скаргу від 20.06.2019, то суд враховує, що відповідно до статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Як встановлено судом, скарга ОСОБА_1 від 20.06.2019 отримана відповідачем 01.07.2019, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.17).

Лист від 31.07.2019 за вих. № 306/1/6582, яким надано відповідь на вказану скаргу, направлено позивачу поштою 09.08.2019, що підтверджується відтиском штемпеля установи поштового зв`язку на конверті (а.с.18).

Таким чином, враховуючи вимоги статті 20 Закону № 393/96-ВР строк для надання відповіді на скаргу позивача від 20.06.2019 сплинув 31.07.2019, тобто відповідь на скаргу направлена позивачу з пропуском встановленого статтею 20 Закону № 393/96-ВР місячного строку.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про дотримання зазначеного строку з огляду на те, що скаргу позивача було отримано відповідачем 02.07.2019, що зафіксовано при реєстрації вхідної кореспонденції відповідача та підтверджується відтиском печатки реєстрації вхідної кореспонденції (а.с.46-54), а відповідь на дану скаргу зареєстрована у Головному управлінні Військової служби правопорядку Збройних Сил України 31.07.2019 за № 306/1/6582, що підтверджується відтиском печатки реєстрації вихідної кореспонденції (а.с.55-56). Суд зазначає, що нормами статті 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що строк для розгляду і вирішення звернень становить не більше одного місяця від дня їх надходження, тобто цей строк починає відлік з дня отримання звернення, а не реєстрації у внутрішній системі документообігу суб`єкта владних повноважень, та може бути продовженим на строк, який встановлюється керівником відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступником, що не може перевищувати сорока п`яти днів.

Разом з тим, суд не встановив, а відповідач не заявляв про встановлення іншого терміну розгляду поданої скарги позивача від 20.06.2019 в межах встановленого у статті 20 Закону № 393/96-ВР терміну, що не перевищує сорока п`яти днів.

Отже, відповідь на скаргу позивача від 20.06.2019, а саме лист від 31.07.2019 за вих. № 306/1/6582, надано позивачу 09.08.2019, тобто з порушенням встановленого статтею 20 Закону № 393/96-ВР строку розгляду звернення громадян.

Суд зазначає, що право на отримання відповіді за поданим зверненням (скаргою) включає також і право на своєчасність її отримання. Порушення суб`єктом владних повноважень права на своєчасність отримання відповіді на звернення громадян є невідновлювальним, тобто суд може лише констатувати порушення, а сам суб`єкт владних повноважень пропуск строку виправити не може, оскільки перебіг часу не залежить від волі будь-яких осіб.

Статтею 6 Конвенції та статтею 55 Конституції України кожній особі гарантується право на доступ до правосуддя, яке включає в себе право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Обов`язковою умовою надання захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто, гарантоване статтею 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

З огляду на те, що Закон № 393/96-ВР надає право ініціатору звернення на своєчасне отримання відповіді на подане звернення, звернення позивача з даним позовом спрямоване на забезпечення справедливої сатисфакції та належного відновлення порушеного права.

За таких обставин, зважаючи на неможливість відновити своєчасність надання відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 20.06.2019, належним та ефективним захистом порушеного права позивача є визнання дій відповідача щодо несвоєчасного надання відповіді на подане звернення протиправними, відтак позов у цій частині слід задовоьнити.

Щодо інших доводів позивача у позовній заяві, то суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що інші доводи та аргументи позивача на доведення обгрунтованості позовних вимог не стосуються суті спірних правовідносин, вони не оцінюються судом як такі, що не мають значення для правильного вирішення судового спору.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість позовні вимоги відповідають обставинам справи, ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені належними й допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (проспект Перемоги, 55/2, м. Київ, 03113, ) про визнання дій протиправними задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України щодо надання не у встановлений Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР строк відповіді на звернення ОСОБА_1 від 20.06.2019.

Визнати протиправними дії Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України щодо надання не у встановлений Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР строк повідомлення на звернення ОСОБА_1 від 15.05.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 27 вересня 2019 року.

Суддя Нор У.М.