Справа № 400/1399/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1399/19

Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 25 червня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Запорожана Д.В, Осіпова Ю.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії щодо відмови у встановленні статусу ветерана військової служби, зобов`язати встановити статус ветерана військової служби та видати посвідчення ветерана військової служби.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що має право на статус ветерана військової служби, оскільки його вислуга років складає більше 20 років та він звільнений у зв`язку з реформування Збройних Сил України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог є помилковим, так як звільнення за станом здоров`я також вважається звільненням у зв`язку з реформування Збройних Сил України.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як підстава звільнення позивача зазначена «за станом здоров`я», а не у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 1970 року народження, в період з 1 серпня 1988 року по 4 вересня 2008 року проходив військову службу в Збройних Силах України та має військове звання капітан 3 рангу.

11 серпня 2008 року наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №343 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» пункту 63 (за станом здоров`я) з правом носіння військового одягу відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вислуга років на військовій службі ОСОБА_1 станом на 04.09.2008 склала 20 років 1 місяць.

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про надання йому статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення ветерана військової служби.

26 квітня 2019 Миколаївським військовим комісаріатом відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 та наданні йому статусу ветерана військової служби, з видачею відповідного посвідчення.

Не погодившись з відмовою ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутні правові підстави для встановлення йому статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранами військової служби, визнаються громадяни України до які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Положеннями п.12 ст.1 ЗУ «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» встановлено право військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з реформуванням, на отримання статусу ветерана військової служби у разі наявності вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні або 25 років у пільговому обчисленні.

За таких обставин, набуття статусу ветерана військової служби при вислузі 20 років у календарному обчисленні можливе якщо причина звільнення у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Між тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на директиву Міністра оборони України від 27 січня 2006 року. №Д-1 «Про основні заходи кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2006-2011р., подальшого удосконалення кадрової політики», яка фактично була скасована наказом Міністра оборони України від 29 грудня 2006р. №774 «Про вдосконалення заходів з кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2007-2011р.».

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 29.12.2006р. №774 з 01 січня 2007 року до військовослужбовців, звільнених з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України відносяться: військовослужбовці, які звільнені з військових частин, що розформовуються, а також у разі скорочення посад або зміни цих посад (за назвою, військово-обліковою спеціальністю, штатно-посадовою категорією або посадовим окладом) на підставі відповідних директив Міністра оборони України про проведення організаційних заходів. Звільнення провадиться за підстав, що визначені пп. «г» ч.ч.6,7 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу»(у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі).

Отже, наказом №774, розкрито поняття звільнення у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, яке відповідає підставі звільнення передбаченої ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнений згідно наказу №343 від 11 серпня 2008 року у запас за станом здоров`я, а не у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

За загальним правилом, передбаченим п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранами військової служби, визнаються громадяни України: які бездоганно прослужили на військовій службі, 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Крім того, колегія суддів зазначає, що п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» є виключенням із загального правила надання статусу ветеранів військової служби.

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що право на статус ветеранів військової служби мають всі військовослужбовці, за виключенням тих хто був звільнений за негативними обставинами (у зв`язку з систематичними невиконання умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду), оскільки таке право стосується саме підстав передбачених п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», коли статус надається за загальним правилом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_2 правомірно відмовив ОСОБА_1 у наданні статусу ветерана військової служби.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Запорожан Д.В. Осіпов Ю.В.