Справа № 320/920/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 вересня 2019 року справа № 320/920/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу Київської обласної ради Обласне бюро медико-соціальної експертизи, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Білоцерківське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

за участю сторін:

- позивач: ОСОБА_1 ,

- представника позивача: Поліщук Р.А ОСОБА_2 , довіреність від 18.08.2018 б/н,

- представники відповідача: Рідкоус М.М., довіреність від 02.07.2019 №138, Давиденко О.Л ОСОБА_2 , довіреність від 22.07.2019 №162,

- третя особа: ОСОБА_3 В ОСОБА_4 , ордер серія КС №640755,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Комунального закладу Київської обласної ради "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи", в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Комунального закладу Київської обласної ради "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи" в особі Володарської м/р МСЕК заниження ОСОБА_1 проценту втрати професійної працездатності за травмою в 1988 році;

- зобов`язати Комунальний заклад Київської обласної ради "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи" в особі Володарської м/р МСЕК розглянути питання про поновлення в розмірі 100% втрати професійної працездатності ОСОБА_1 встановленої за травмою визначеною заключенням Київського обласного бюро судово-медичної експертизи №224/к від 16.05.1988 проведеного на підставі "решение Таращанского районного народного суда Киевской области" безстроково.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено здійснити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.06.2019 замінено первісного відповідача Комунальний заклад Київської обласної ради "Київське обласне бюро судово-медичної експертизи", на належного відповідача Комунальний заклад Київської обласної ради Обласне бюро медико-соціальної експертизи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Білоцерківське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області, витребувано докази у справі від відповідача та Білоцерківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.

23.07.2019 на адресу суду від відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення з даним позовом до суду.

У підготовче судове засідання, призначене на 26.09.2019, з`явились позивач та представники сторін.

У підготовчому судовому засіданні 26.09.2019 представник відповідача підтримав заяву від 23.07.2019 про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення позивача до суду за даним позовом, просив задовольнити вказану заяву.

Присутні у підготовчому засіданні позивач та його представник проти клопотання заперечували, та, в свою чергу, просили суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом поважними та поновити строк звернення до суду.

Третя особа щодо вирішення питання про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом поклалась на розсуд суду.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка була чинна до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній після 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною 3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній після 15.12.2017) визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, Кодексом адміністративного судочинства України встановлений шестимісячний строк, який є загальним строком, для звернення особи до суду для захисту порушених прав, свобод та інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є, зокрема, вимога про визнання протиправними дій відповідача, які полягали у заниженні позивачу проценту втрати професійної працездатності за травмою, отриманою в 1988 році.

З матеріалів справи вбачається, що до суду з даним позовом позивач звернулась 25.02.2019.

В уточненій позовній заяві від 28.05.2019 позивач зазначила про те, що про порушення своїх прав вона дізналась після того, як вона самостійно звернулась до Білоцерківського страхового відділення Фонду соціального страхування із заявою про видачу довідок про втрату працездатності, після отримання яких вона дізналась про зменшення розміру втрати її працездатності. Наголосила на тому, що від відповідача вказані довідки щодо відсотку втрати працездатності вона не отримувала.

Відповідач у заяві від 23.07.2019 про залишення позову без розгляду посилається на те, що позивачу станом на 23.11.2004 було відомо про встановлення їй 06.03.1998 року 80% втрати професійної працездатності довічно, оскільки позивач звернулась до головного лікаря Обласної МСЕК зі скаргою на дії Володарської міжрайонної МСЕК щодо результатів огляду, в якій про це зазначила.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

03.03.1988 на підставі висновку експертної комісії Київської НДІ від 29.12.1987 №55/1606 ОСОБА_1 визнано інвалідом третьої групи від професійного захворювання, 30.03.1989 - позивачу встановлено другу групу інвалідності.

Відповідно до висновку Київського обласного бюро судово-медичної експертизи від 16.05.1988 №244/К у зв`язку з виробничою травмою позивачу встановлено втрату загальної працездатності - 40%, професійної 100% з терміном на п`ять років.

15.04.1994 Володарською міжрайонною МСЕК змінено відсоток втрати працездатності позивачу та встановлено, що у ОСОБА_1 втрата професійної працездатності складає 80%.

06.03.1998 Володарською міжрайонною МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю другої групи внаслідок професійного захворювання та визначено 80% втрати працездатності довічно.

30.11.2004 відповідно до рішення Обласної МСЕК №2 рішення Володарської міжрайонної МСЕК щодо встановлення другої групи інвалідності внаслідок професійного захворювання та 80% втрати працездатності довічно - залишено в силі.

Також 08.06.2017 Володарською МСЕК підтверджено ОСОБА_5 другу групу інвалідності внаслідок професійного захворювання та 80% втрати працездатності довічно.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем неодноразово вчинялись дії щодо захисту порушеного права у позасудовому порядку, а саме щодо заниження Володарською МСЕК відсотку втрати професійної працездатності.

У той же час, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази належного направлення відповідачем на адресу позивача результатів медичних оглядів, оформлених відповідними актами огляду МСЕК, зокрема, виписок з таких актів.

Доказів належного направлення відповідачем на адресу позивача виписок з актів огляду МСЕК на вимогу суду представником відповідача не надано.

Вказані обставини, на думку суду, є поважними причинами пропуску позивачем строку звернення до суду.

Принцип юридичної визначеності та право на суд заявника, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, полягає в тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним та підлягає дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, й щодо строків звернення до суду за захистом порушеного права. Норми, що регулюють строки подачі адміністративного позову, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту, в тому числі й у разі наявності певних обставин, які зумовили порушення встановлених процесуальних строків.

Така позиція була зазначена Європейським судом з прав людини у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Bellet v. France зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У той же час, як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно з ч.1 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене та з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд визнає поважними причини пропуску строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправними дії щодо заниження позивачу відсотку професійної працездатності за травмою в 1988 році та поновити позивачу строк звернення до суду.

Відповідно до ч.6 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

У підготовчому судовому засіданні 26.09.2018 проголошені вступна та резолютивна частини ухвали, повний текст ухвали виготовлено 27.09.2019.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121,243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1.Поновити позивачу строк звернення до суду з даною позовною заявою.

3. Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.