Справа № 420/3418/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3418/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за ордером)

відповідачі: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44), Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області (65000, м. Одеса, вул.. Академіка Філатова, 15-а) про визнання протиправним висновку від 09.11.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати висновок від 09 листопада 2018 року за результатами службової перевірки підстав видачі довідки про реєстрацію громадянином України з наступною видачею паспорта громадянина України ОСОБА_3 ;

зобов`язати Київський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України.

В обґрунтування позову зазначено, що висновок Головного управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області від 09.11.2018р., яким громадянина ОСОБА_3 , зокрема, визнано не громадянином України; визнано факт видачі довідки про реєстрацію громадянином України № 294182 від 16.11.2005 року безпідставним, відмовлено ОСОБА_3 у видачі паспорта громадянина України, є протиправним, таким що не відповідає вимогам діючого законодавства. Позивачем зазначено, що він отримав паспорт громадянина України і відкрито користувався ним понад 14 років, добросовісно вважав, що ним додержано вимоги щодо набуття громадянства України у встановленому законодавством порядку, адже отримав документ, що підтверджує таке громадянство. Будь-яких доказів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на набуття громадянства України, в порушення норм ст. 21 Закону України «Про громадянство України» відповідачем не наведено.

Ухвалою від 25.06.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено підготовче засідання по справі на 15.07.2019 р. на 12 год.30 хв.

10.07.2019р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначає, що за результатами перевірки архівної справи № 294182 за 2005 рік про оформлення набуття громадянства України на громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , були встановлені грубі порушення вимог пункту 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» в редакції від 18.01.2001р. та пунктів 22-29 та 76-78 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 (далі - Порядок №215).

Зокрема, зазначено, що ряд документів, які містяться в матеріалах справи, заповнені неналежним чином. Крім того відповідач зазначає, що рішення про визнання ОСОБА_3 громадянином України не приймалось. З огляду на викладене, на думку відповідача, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 є громадянином України.

Ухвалою суду від 15.07.2019р., яка занесена до протоколу судового засідання оголошено перерву до 17.07.2019р.

Ухвалою суду від 17.06.2019 р. поновлено строк звернення до суду, у задоволенні заяви представника ГУ ДМС України в Одеській області про залишення адміністративного позову без розгляду,- відмовлено.

Ухвалою суду від 18.07.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі № 420/3418/19 на тридцять днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні по справі до 30 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 30.08.2019 р. підготовче провадження в адміністративній справі №420/3418/19 закрито. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10 вересня 2019 року на 14 год.30хв.

Ухвалою суду від 10.09.2019 р., яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 17.09.2019р.

У судове засідання 17.09.2019р. з`явилися представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

У відкритому судовому засіданні представник відповідачів позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22.12.2006р . отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , одружений (свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 від 09.06. 2013р.), відомості про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності відсутні.

Позивач 12.09.2018р. звернувся до відділу обслуговування громадян м.Одеси ДП «Документ» із заявою №2282715 про обмін паспорта в зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого користування (а.с.98).

З метою підтвердження факту належності позивача до громадянства України відділом з питань громадянства, паспортизації та еміграції ГУ ДМС України в Одеській області було здійснено перевірку архівної справи №294182 за 2005 рік про оформлення набуття громадянства України на громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

09.11.2019р. начальником ГУ ДМС України в Одеській області затверджено висновок за результатами службової перевірки підстав видачі довідки про реєстрацію громадянином України з наступною видачею паспорта громадянина України ОСОБА_3 .

Вказаним висновком вирішено:

1. Громадянина ОСОБА_3 визнати не громадянином України;

2. Визнати факт видачі довідки про реєстрацію громадянином України № 294182 від 16.11.2005 року безпідставним, оскільки справа про набуття громадянства України на громадянина ОСОБА_3 оформлена не належним чином, та у ОСОБА_3 взагалі немає ніяких підстав для набуття громадянства України.

3. Відмовити ОСОБА_3 у видачі паспорта громадянина України у формі id картки, відповідно до постанови КМУ від 25.03.2015 року № 302 (в редакції Постанови КМУ від 03.10.2018 року № 795).

4. Паспорт громадянинаУкраїни НОМЕР_1 виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 22.12.2005 року на ім`я ОСОБА_3 знищити відповідно до пункту 108 постанови КМУ від 25.03.2015 року № 302 (в редакції Постанови КМУ від 03.10.2018 року № 795). В заяві про видачу паспорта (форма № 1) зробити відповідну відмітку.

5. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 30.08.2012 року визнати недійсним, вилучити, анулювати та знищити відповідно до пункту 89 Постанови КМУ № 152 від 07.05.2014 року в редакції постанови КМУ від 14.02.2018 року № 76.

6. Для вжиття заходів щодо зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку з адреси: АДРЕСА_2 направити письмове повідомлення до департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської Ради.

7. Інформацію внести до бази «недійсні документи» єдиної інформаційно- аналітичної системи управління міграційними потоками.

8. Копію висновку направити до Київського РВ м. Одеси ГУ ДМС України в Одеській області.

Вважаючи протиправним висновок відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Підставою для прийняття спірного висновку стали обставини щодо недотримання ГУ ДМС в Одеській області вимог чинного законодавства.

Так перевіркою архівної справи №294182 за 2005 рік про оформлення набуття громадянства України на громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 , встановлені грубі порушенням вимог пункту 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» в редакції від 18.01 2001р. та пунктів 22-29 та 76-78 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України №215 від 27.03.2001р.

У висновку зазначено, що заява про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (додаток №11 Порядку), зобов`язання припинити іноземне громадянство (додаток 16 Порядку) та декларація про відмову від іноземного громадянства (додаток 39 Порядку) не підписана заявником. В заяві на оформлення набуття громадянства України (пункт 7 додатку 11 - чи проживали Ви раніше постійно на території України та пункт 8 - чи є Ви нащадком (дитиною, онукою) або повнорідним братом чи сестрою осіб, які народилися або постійно проживали на території України до 16.07.1990р.) - не заповнені.

Згідно службових відміток заяву прийняв, правильність її заповнення та всі необхідні документи, додані до заяви, перевірив: старший інспектор ВГІРФО УМВС України в Одеській-області Волчанська А.С. Прийняте рішення про визнання ОСОБА_3 громадянином України підписано старшим інспектором ВГІРФО УМВС України в Одеській області Волчанською А.С.

З матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Гавелі Агджабедінського р-ну, р.Азербайджан зареєстрований з 04.08.2008 року по теперішній час по паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданому 22.12.2005 року Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області проживае за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно даних форми № 1 на видачу паспорта НОМЕР_1 , паспорт виданий у зв`язку з прийняттям громадянства України. У графі «паспорт виданий на підставі» зазначено - «довідка про прийняття до громадянства України № 294182 від 16.11.2005р. ВГІРФО УМВС України в Одеській області». В графі «особливі відмітки» - «прийняття до громадянства України згідно ЗУ «Про громадянство України» ст.8 від 18.01.2001 р.». Також в графі «особливі відмітки» є запис «запит копії форми № 1 з Агджабединського р -ну Азербайджанської Республіки» (місце народження ОСОБА_3 ) від 06.08.2009 року.

ОСОБА_3 12.09.20018 року звернувся до відділу обслуговування громадян м.Одеса ДП «Документ» із заявою щодо документування паспортом громадянина України в зв`язку із непридатністю для подальшого використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 вид. 30.08.2012 року органом 5112.

Зазначені відповідачем у відзиві обставини, зокрема, відсутність підпису в відповідних графах документів, не погодження начальником ВГІРФО УМВС України справи та відсутність документів, які б свідчили про наявність підстав для набуття громадянства України, стали підставою для висновку, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 оформлений з порушенням чинного законодавства та підлягає вилученню і знищенню.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є предметом спору у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18.01.2001 N 2235-III "Про громадянство України" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон N 2235-III).

Згідно зі статтею 3 Закону N 2235-III громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону N 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно зі статтею 6 Закону N 2235-III громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону N 2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Частиною сьомою вказаної статті Закону N 2235-III встановлено, що датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про громадянство України" громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Підстави для виходу з громадянства України наведено у ст.18 Закону України «Про громадянство України», при цьому, виходячи з положень наведеної правової норми, вихід з громадянства України відбувається за власної волі та відповідним клопотанням особи - громадянина України.

Перелік підстав для втрати громадянства України, який є обмеженим і розширенню не підлягає, наведено у ст.19 Закону України «Про громадянство України», зокрема, 1) добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, якщо на момент такого набуття він досяг повноліття; 2) набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів; 3) добровільний вступ на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що набуття відповідного правового зв`язку особи та Української держави відбувається, зокрема, в силу закону за дотримання критеріїв набуття громадянства.

В заяві про видачу Паспорта громадянина України від 22.12.2005р. в графі «Паспорт виданий на підставі» зазначена Довідка про прийняття до громадянства України №294182 від 16.11.2005р. ВГІРФО УМВС України в Одеській області.

На підставі вказаної довідки Малиновським РВ ОМУ УМВД України в Одеській області видано ОСОБА_3 паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-ІV від 23.02.2006року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.8 Конвенції кожен має право на повагу до приватного та сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Словосполучення "згідно з законом" не просто відсилає до національного законодавства, а й пов`язане з вимогою якості "закону", вимогою принципу верховенства права, про що прямо йдеться у преамбулі Конвенції. Отже цей вислів означає, - і це випливає з предмету і мети статті 8, - що в національному законодавстві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання державних органів у права, гарантовані п.1.

Крім того, ЄСПЛ зазначає, що втручання має бути не лише здійснене згідно із законом, але й вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Поняття необхідності передбачає, що для такого втручання є нагальна суспільна потреба і що втручання пропорційне законній меті його здійснення (рішення у справі Кембел проти Сполученого Королівства" від 25.03.1992 року п.44).

Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, наданими національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

Таким чином, з урахуванням наведених положень Конвенції та правових позицій ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що прийняття відповідачем оскаржуваного висновку більш ніж через 14 років після отримання позивачем паспорта громадянина України, є втручанням в приватне життя позивача, яке, на думку суду не є необхідним у демократичному суспільстві.

До того ж, визнання паспорта громадянина України недійсним, несе за собою певні наслідки, а саме позбавлення громадянства, тобто фактично позивач стане особою без громадянства.

Між тим, суд вважає за необхідне наголосити, що суб`єктом владних повноважень не зазначено, які саме порушення допущено позивачем під час оформлення паспорта громадянина України. Натомість, усі доводи відповідача ґрунтуються лише на можливих помилках суб`єкта владних повноважень під час здійснення ним своїх функцій.

Також, посилання органу міграційної служби на оформлення позивачу паспорта громадянина України з порушенням вимог статті 3 Закону України «Про громадянство України», та п.21 Інструкція щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.08.1994р. №316 не знайшли свого підтвердження у вигляді притягнення відповідних посадових осіб до відповідальності за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, здійснення своїх повноважень з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області про визнання протиправним висновку від 09.11.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії, підлягають задоволенню, з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ), Київського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області (65000, м. Одеса, вул.. Академіка Філатова, 15-а) про визнання протиправним висновку від 09.11.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, 44, ) від 09 листопада 2018 року за результатами службової перевірки підстав видачі довідки про реєстрацію громадянином України з наступною видачею паспорта громадянина України ОСОБА_3 .

Зобов`язати Київський РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області (65000, м. Одеса, вул.. Академіка Філатова, 15-а, ) оформити та видати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) паспорт громадянина України.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 вересня 2019р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.