Справа № 300/1314/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7764/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року про повернення позовної заяви (ухвала постановлена у м. Івано-Франківську, суддею Гундяк В.Д.) у справі № 300/1314/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 19.06.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в не проведенні йому перерахування пенсійного забезпечення, як військовослужбовцю Збройних Сил України, з усіх видів грошового забезпечення (як основних так і додаткових його складових) та нарахування йому пенсійного забезпечення в розмірі 90% грошового забезпечення, яке було нараховане на час його звільнення в 1995 році; зобов`язати відповідача провести йому перерахування пенсійного забезпечення, як військовослужбовцю Збройних Сил України, з усіх видів грошового забезпечення, як основних таких як посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років в розмірі 40% так і додаткових, зокрема надбавку за умови режимних обмежень - 15%, надбавку за особливо важливі завдання 50%, надбавку за особливі умови служби - 35% та премію 10% з 01.01.2018 та нарахувати пенсійне забезпечення в розмірі 90% грошового забезпечення, яке було нараховане на час його звільнення в 1995 році з 01.04.2014.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу разом з усіма доданими документами.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Апелянт вказує, що ця норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі апелянта.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Приймаючи дане ухвалу про повернення позовної заяви, суддя суду першої інстанції виходив з того, що позивач повністю не виконав вимоги, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, оскільки не сплатив судовий збір.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з частинами першою - другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI ) передбачені пільги щодо сплати судового збору.

В матеріалах справи наявне посвідчення серії НОМЕР_1 від 16 листопада 2000 року, видане позивачу, в якому зазначено, що його пред`явник має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма статті даного Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65)).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частини перша статті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C. G. Та інші проти Болгарії» (« C.G. and others v.Bulgaria», заява № 1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI в першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Суд першої інстанції повернув позовну заяву позивачу з тих підстав, що справа за його позовом пов`язана з порушенням його прав як пенсіонера, а не як учасника бойових дій, а тому правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору немає.

Проте, є необґрунтованим звужене тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, а отже і є помилковою зазначення суду першої інстанції щодо необхідності позивачу сплатити судовий збір за подання позовної заяви.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду від 20.06.2018 у справі №303/1808/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в силу положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, зокрема, за подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 229, 243, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 300/1314/19 скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 25.09.2019