Справа № 580/2055/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2055/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Імнем України

24 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року, що прийнята у місті Черкаси, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Великої Олени Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.02.2019 №45579440, яким їй відмовлено у реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.02.2019 №32631628 відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для відмови у відкритті провадження у справі були відсутні.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Великої Олени Володимирівни із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням відповідача від 18.02.2019 №45579440 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що заявлений спір підвідомчий місцевому загальному суду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. У свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої).

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до відповідача із відповідною заявою, позивач вважав, що має чинне право власності на квартиру, що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2006.

У свою чергу, мотивуючи оскаржуване рішення, відповідач зазначив, що у Державному реєстрі речових прав наявна інформація про скасування права власності позивача на вищевказану квартиру на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 21.04.2015 про витребування майна на користь третьої особи від добросовісного набувача ( ОСОБА_1 ), а також вказано про наявність рішення апеляційного суду Черкаської області від 24.12.2015, яким залишено без розгляду скасування запису, але витребовують даний об`єкт із чужого незаконного володіння заявника на користь іншої особи.

Так, як вбачається з рішення Апеляційного суду Черкаської області від 24.12.2015 по справі № 22-ц/793/3187/15, що залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.02.2016 (у допуску до провадження відмовлено ухвалою Верховного Суду України від 24.05.2016 №6-990ц16), спірну квартиру витребувано із чужого незаконного володіння позивача на користь іншої особи.

Крім того, у доданій позивачем до позовної заяви копії відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявна інформація про зареєстроване обтяження на спірне майно відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 11.06.2012, накладення арешту.

Отже, у даному спорі питання правомірності переходу права власності на підставі рішення суду та наявності у позивача дійсного права власності, обов`язково постануть перед судом, який буде вирішувати спір.

Водночас, скасування оскаржуваного рішення в порядку адміністративного судочинства не дозволяє вирішити спір між позивачем та іншою особою, на користь якої витребувано спірне майно. Тож не виконується основне завдання судочинства.

Отже, в зазначеній справі фактично вирішується спір про цивільне право між фізичними особами, які претендують на спірне майно (квартиру). Визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення є лише одним із засобів захисту прав позивача, який вважає себе власником спірного майна, від їх порушення іншою приватною особою.

Суд також наголошує, що вказані позивачем підстави звернення до суду у спорах зазначеної категорії не можуть бути причиною віднесення спору до тієї чи іншої юрисдикції. Так, Велика Палала Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 823/2042/16 наголосила, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою. Велика Палала Верховного Суду у наведеній постанові відійшла від своєї раніше викладеної позиції про те, що при визначенні юрисдикції спору мають враховуватися підстави звернення до суду з позовом, зокрема порушення процедури реєстрації.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим та з огляду на суб`єктний склад має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів також вважає помилковим посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у постанові по справі № 826/4843/17, згідно якої спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації права власності, а не підстав набуття такого права, а отже не є спором про право. Водночас, спір у даній справі, як зазначалося, нерозривно пов`язаний зі спором третьої особи із позивачем щодо набуття останнім права власності на спірну квартиру, позаяк оскаржуване рішення відповідача фактично і мотивоване відсутністю у позивача такого права згідно судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 312, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 02 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов