Справа № 360/3866/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 вересня 2019 року справа №360/3866/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Суддя Першого апеляційного адміністративного суду Геращенко І.В., розглянув апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 360/3866/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія» до Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла справа № 360/3866/18 разом із апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року.

Ознайомившись з даною апеляційною скаргою, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст. 296 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційна скарга на рішення суду подана до суду першої інстанції 8 жовтня 2018 року (т.2, а.с. 53).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції (а.с. 39).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги та вказану скаргу повернуто заявникові у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги у встановлений судом строк (а.с. 48-49).

16 вересня 2019 року апелянтом повторно подано апеляційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, тобто з пропущенням строку, встановленого ст. 295 КАС України. До апеляційної скарги відповідач приєднав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому просив поновити зазначений строк, посилаючись на те, що вперше апеляційна скарга була подана своєчасно, але судом апеляційної інстанції було невірно розраховано суму судового збору за подання апеляційної скарги. ( а.с. 60-62).

За пунктом 3 частини 1 статті 7 КАС України, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 10 цього Кодексу, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеними положеннями КАС України чітко визначено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, а також виконання встановлених законом вимог щодо оформлення апеляційної скарги, зокрема, надання документу про сплату судового збору, у тому числі, на підставі ухвали суду апеляційної інстанції про залишення скарги без руху.

Таким чином, апелянт, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, у тому числі щодо видатків на сплату судового збору.

Суд зазначає, що відсутність у скаржника коштів, призначених для сплати судового збору і як наслідок, невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків, не може вважатися поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період.

Зазначена правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 804/3801/16.

Проаналізувавши причини пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, на які посилається відповідач, суддя-доповідач дійшов висновку про визнання зазначених причин неповажними.

Окрім того, відповідно до вимог пункту 1 частини 5 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

До апеляційної скарги апелянтом приєднано платіжне доручення про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 28 815,00 грн.

Проте вважаю, що апелянтом не в повному обсязі сплачений судовий збір при поданні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року (далі Закон № 3674-VI) визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач до суду з адміністративним позовом звернувся у листопаді 2018 року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762,00 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання скаржника на невірно розрахований в ухвалі суду апеляційної інстанції від 2 серпня 2019 року розмір судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки позивач звернувся 23.11.2018 року з позовною заявою майнового характеру про зобов`язання внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування по деклараціям в загальному розмірі 4 385 200,00 грн. (т.1 а.с. 6-23).

В квітні 2019 року позивач уточнив позовні вимоги, але при цьому сума позову залишилась незміною, просив стягнути узгоджені суми бюджетного відшкодування в сумі 4 385 200,00 грн., тобто позивач фактично змінив трактування позовних вимог, при цьому, суть вимог не змінилася (т. 1 а.с. 207-214).

Таким чином, застосуванню підлягають положення Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на дату подання позову 23.11.2018 року, а не, як помилково вважає заявник, на дату подання уточненого позову.

Згідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно до підпункту 2 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI, ставки судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами встановлюються в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Тобто, вказана ставка судового збору розраховується з суми судового збору, яку позивач повинен був сплатити за подання позову до суду першої інстанції на час звернення з апеляційною скаргою.

Відтак, при поданні позовної заяви повинно було бути сплачено судовий збір у розмірі 65 778,00 грн. Отже, при поданні даної апеляційної скарги судовий збір повинен сплачуватися у розмірі 98 667,00грн. Враховуючи сплату апелянтом судового збору у сумі 28 815,00грн, скаржнику необхідно доплатити різницю у сумі 69852 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні.

Таким чином, апелянту необхідно усунути встановлені судом недоліки апеляційної скарги, а саме, надати докази доплати судового збору у сумі 69852 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні, а також надати заяву про поновлення строку з обґрунтуванням інших причин поважності його пропущення.

При цьому недоплачену суму судового збору належить перераховувати за наступними реквізитами: отримувач коштів - Краматор.УК/м.Краматорськ/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37944338, рахунок отримувача - 1008, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації бюджету - 22030101.

За приписами частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, враховуючи норми Закону України «Про судовий збір» та процесуального законодавства, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху із наданням апелянту строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 296, 298, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку Головного управління ДФС у Луганській області апеляційного оскарження рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року у справі № 360/3866/18 - залишити без руху.

Встановити строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом направлення до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку з обґрунтуванням інших причин поважності його пропущення та надати докази доплати судового збору у сумі 69852 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні.

Після усунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Роз`яснити, що в разі невиконанні вимог даної ухвали щодо надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з наданням відповідних доказів щодо поважності причин пропуску строку, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження, що позбавляє апелянта права повторного звернення до апеляційного суду з цього питання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст.ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко