Справа № 200/6005/19-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 р. Справа№200/6005/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання Гуменному М.А.,

за участю

позивача не з`явився,

представника позивача не з`явився,

представника відповідача Голуб М.І. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19 квітня 2019 року № на суму 51000,00 грн. та від 19 квітня 2019 року № на суму 1020,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 29.03.2019 відповідачем на підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 25.03.2019 № 570 та направлень на перевірку від 25.03.2019 № 777 та № 778 була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання суб`єктами господарювання порядку здійснення обігу підакцизних товарів вимогам діючого законодавства. Перевірку було здійснено в магазині, в якому позивач здійснює свою підприємницьку діяльність. За наслідками перевірки складено акт про результати фактичної перевірки від 29.03.2019 № 0088/05/99/15/40/ НОМЕР_1 , на підставі якого прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.04.2019 № та №, якими до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 51000 грн. та 1020 грн. відповідно, за порушення Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Підставою для притягнення позивача до відповідальності є, нібито, встановлення факту зберігання 30 пляшок горілки та 158 пачок тютюнових виробів, які знаходились у підсобному приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, даною фактичною перевіркою не встановлено здійснення ним господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню. В торговому залі магазину не було виявлено акцизної продукції (алкогольних напоїв, тютюну, тощо). Перелічені товари він придбав для особистого споживання.

Позивач вважає дії контролюючого органу щодо застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій протиправними та просить скасувати зазначені податкові повідомлення рішення.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що його посадовими особами на підставі наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 25.03.2019 № 570 здійснена фактична перевірка магазину, що належить ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 29.03.2019 № 0088/05/99/15/40/.

У ході перевірки магазину встановлені факти зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка, зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру, не надання у повному обсязі документів, що були предметом перевірки, чим порушено вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 11, ч. 37 ст.15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України.

Перевірка проведена у присутності продавця ОСОБА_2 , яка розписалася у направленнях № 777 та № 778 на перевірку, була ознайомлена з актом перевірки.

За результатом розгляду акту перевірки Головним управлінням ДФС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 52020 грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідач зазначив, що здійснював повноваження в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, і вважає, що позовна заява є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання у справі на 18 червня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року відкладено розгляд справи на 16 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року оголошено перерву до 25 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року відкладено розгляд справи на 29 липня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року розгляд справи зупинено для надання часу на примирення до 12 вересня 2019 року.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві, а також про те, що примирення учасники справи не досягли та просив у задоволенні позову відмовити.

Проаналізувавши усі наявні в матеріалах справі докази та заслухавши пояснення учасників справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 18.05.2018 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів, у зв`язку з чим згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 25.03.2019 № 570 та направлень на перевірку від 25.03.2019 № 777 та № 778 посадовими особами відповідача було здійснено фактичну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За наслідками перевірки складено акт про результати фактичної перевірки від 29.03.2019 № 0088/05/99/15/40/ НОМЕР_1 (далі по тексту акт, акт перевірки).

Згідно змісту акту, у ході перевірки магазину встановлені порушення абзацу 3 частини 4 статті 11, частини 37 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та пункту 85.2. статті 85 Податкового кодексу України, а саме:

1) зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка - на час перевірки в магазині зберігалися:

- сигарети «Прима класична» без фільтру, виробник АТ Імперіал ТабакоПродакшн Україна, дата виробництва 03.09.2018, МРЦ на пачці 16,67 грн., у кількості 4-х пачок на загальну суму 66,68 грн.;

- сигарети «Fovorit» без фільтру, виробник «Moldova», дата виробництва на пачці відсутня, маркування на українській мові відсутнє, у кількості 5 пачок , ціна на сигарети під час перевірки не встановлена;

2) зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру, а саме: на час проведення перевірки 29.03.2019 в магазині (зі зворотної сторони вітрини з непродовольчими товарами, під столом) зберігалися алкогольні напої у кількості 30 пляшок на суму 2 130, 90 грн. (згідно додатку № 1 до акту перевірки) та тютюнові вироби у кількості 158 пачок на суму 4 887,63 грн. (згідно додатку № 2 до акту перевірки).

Місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів за адресою: АДРЕСА_1 до Єдиного реєстру місць зберігання станом на 29.03.2019 не вносилося. Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_1 на зазначене місце не придбавалися;

3) не надання у повному обсязі документів, що були предметом перевірки, а саме: накладних на придбання/транспортування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які зберігалися у магазині під час перевірки (складено акт про відмову від надання документів до перевірки № 701/05/99/15/40/03 від 29.03.2019).

За результатами проведеної фактичної перевірки, що відображені в Акті, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 19.04.2019 № , яким до ФОП ОСОБА_1 за порушення п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1020 грн. та № , яким до ФОП ОСОБА_1 за порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11. та ч. 37 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 51000 грн.

З приводу спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Абзацом 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» встановлено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

За правилами пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п. 226.1 та п. 226.9 ст. 226 ПК України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Як вже судом зазначалось, в ході проведення фактичної перевірки в магазині, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , а саме зі зворотної сторони вітрини з непродовольчими товарами під столом, посадовими особами відповідача виявлені тютюнові вироби без марок акцизного податку встановленого зразка на загальну суму 4 887,63 грн. При цьому відповідачем не зафіксовано факту їх реалізації.

Зазначена обставина кваліфікована відповідачем як порушення абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Враховуючи зазначене, відповідачем на підставі абз. 16 ч. 2 ст. 17 цього ж Закону, яким передбачено відповідальність за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено позивачем у судовому засіданні, виявлені в його магазині алкогольні напої та тютюнові вироби не знаходились у торгівельному залі, не були виставлені на вітрину для реалізації, а були придбані ним на ринку для власного споживання.

Вказані обставини не спростовані представником відповідача у судовому засіданні.

Крім того, зазначене опосередковано підтверджується актом фактичної перевірки, з якого вбачається, що алкогольні напої та тютюнові вироби були виявлені зі зворотної сторони вітрини з непродовольчими товарами під столом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та докази, наявні в матеріалах справи, суд зауважує, що немарковані тютюнові вироби у кількості 158 пачок не були представлені позивачем як товар, що входить до загального запропонованого асортименту, не знаходились в реалізації в інший спосіб, не передбачений діючим законодавством, що свідчить про відсутність факту їх зберігання з метою продажу, а тому, на думку суду, в діях позивача відсутній склад правопорушення, визначений абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону, а, отже, відсутні правові підстави для застосування до нього фінансової санкції.

Щодо встановленого порушення в частині зберігання алкогольних напоїв у кількості 30 пляшок на суму 2 130, 90 грн. та тютюнових виробів у кількості 158 пачок на суму 4 887,63 грн. у місцях зберігання не внесених до Єдиного реєстру, суд зазначає наступне.

Абзацом 12 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що за зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Як вбачається зі спірного податкового повідомлення-рішення від 19.04.2019 №, до позивача за порушення ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» відповідачем на підставі абз. 12 ч. 2 ст. 17 цього Закону застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу у розмірі 34000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 28.05.2002 № 251 (далі по тексту Порядок) Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі по тексту - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Згідно з п. 7 Порядку передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі виявлення порушень у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів зобов`язані повідомити про ці порушення орган, який видав ліцензію на провадження зазначеного виду діяльності. Згідно з пп. 3 п. 5 вказаного Порядку матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Поряд з цим, згідно приписів статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру.

Згідно ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Отже, зазначені норми встановлюють обов`язок суб`єктів господарювання саме після отримання ліцензії на продаж алкогольних напоїв зберігати спирт, алкогольні напої та тютюнові вироби виключно в спеціальних місцях зберігання, які зафіксовані в Єдиному державному реєстрі місць зберігання.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права вбачається, що обов`язок у суб`єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникає саме після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та відповідності такого місця поняттю "місце зберігання" у розумінні Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Крім того, суд зазначає, що місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Згідно з ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Місце торгівлі - це місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Таким чином, Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено поняття "місце зберігання" та "місце торгівлі" і вони не є тотожніми. Об`єкти роздрібної торгівлі не можуть відноситись до місць зберігання щодо яких цим Законом встановлена вимога про обов`язкову реєстрацію у відповідному державному реєстрі.

Таким чином, оскільки позивачем попередньо не було отримано ліцензії на торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, крім того, вони, як встановлено судом, не знаходились в реалізації, а були придбані для власного споживання, хоча і були в приміщенні магазину, яке відповідає поняттю «місце торгівлі», у нього не виникло обов`язку щодо внесення до Єдиного реєстру відомостей про місце зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, необхідність у чому виникає саме після отримання відповідних дозвільних документів на їх продаж та відповідності такого місця поняттю "місце зберігання" у розумінні Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Крім того, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Як вже зазначалось судом, відповідачем до позивача застосовано фінансову санкцію за порушення вимог частини 37 статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».

Однак, як вбачається з приписів зазначеної правової норми, вона регулює порядок отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, у зв`язку з чим не може бути застосована до даних правовідносин.

Таким чином, враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.04.2019 № .

Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.04.19 № 001594003 на суму 1020 грн., суд зазначає наступне.

Згідно п. 85.2. ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту. Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронній формі, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі. Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Щодо порушення, яке полягає в ненаданні у повному обсязі документів, що були предметом перевірки, а саме накладних на придбання/транспортування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, які зберігалися у магазині під час перевірки, суд не вбачає обов`язку у позивача щодо надання (зберігання) таких документів за умови придбання спірних товарів для особистих потреб.

Відповідно, податкове повідомлення-рішення від 19.04.19 № 001594003 є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується квитанцією від 06.05.2019 року 0.0..1, позивач за подання адміністративного позову сплатив 1921,00 грн. судового збору.

Отже, суд повертає позивачу судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Донецькій області у розмірі 1921,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м.Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) від 19 квітня 2019 року № НОМЕР_2 , яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 51000,00 грн., та від 19 квітня 2019 року № , яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (; 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2019 року.

Суддя С.В. Ушенко