Справа № 819/3567/15
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2019 року

Київ

справа №819/3567/15

адміністративне провадження №К/9901/12018/18, №К/9901/12022/18, №К/9901/12023/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

за участю: секретаря судового засідання Корецького І.О.,

позивача: не прибув,

відповідача: представника Ступака Д.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Прокуратури Тернопільської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 у справі №819/3567/15 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Тернопільської області (надалі - Прокуратура), в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просив:

1.1. визнати протиправними дії посадових осіб Прокуратури щодо організації і проведення безпідставного звільнення з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації та органів прокуратури ОСОБА_1 ;

1.2. скасувати наказ прокурора Тернопільської області від 03.12.2015 №1119-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області та з органів прокуратури;

1.3. поновити з 03.12.2015 ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області;

1.4. скасувати запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_1 ;

1.5. стягнути Прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

1.6. зобов`язати керівника Прокуратури негайно поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області.

2. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 в задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 скасовано та прийнято нову, якою позов задоволено частково.

3.1. Визнано протиправними дії Прокуратури щодо організації та безпідставного звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації та з органів прокуратури.

3.2. Скасовано наказ прокурора Тернопільської області від 03.12.2015 №1119-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Прокуратури та з органів прокуратури.

3.3. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації Прокуратури з 04.12.2015.

3.4. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури на користь ОСОБА_1 83297,79 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

3.5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 заяву Прокуратури про роз`яснення постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 задоволено. Роз`яснено, що ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури Тернопільської області з 04.12.2015.

5. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 виправлено описку, допущену в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016. П`ятий абзац резолютивної частини постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 викладено в наступній редакції: "Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури з 04.12.2015".

6. Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено:

6.1. З березня 2011 року ОСОБА_1 працював на різних посадах у Прокуратурі, з грудня 2015 року - на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Прокуратури.

6.2. У зв`язку з набранням чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-УІІ, 15.07.2015 Генеральною прокуратурою України виданий наказ №55ш, яким ліквідовано у структурі та штатному розписі Прокуратури, крім інших, управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні штатною чисельністю 29 одиниць, до якого входив відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області із штатом 4 особи. При цьому, вивільнені одиниці зараховано до резерву Генеральної прокуратури України з відповідним фондом заробітної плати. Пунктом 3 цього наказу утворено в структурі Прокуратури, за рахунок резерву Генеральної прокуратури України, управління нагляду у кримінальному провадженні в кількості 26 одиниць, до якого увійшов відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області в кількості 4 осіб з аналогічними функціями та умовами праці.

6.3. 23.07.2015 ОСОБА_1 письмово попереджений про наступне вивільнення упродовж двомісячного терміну, про що свідчить підпис останнього на попередженні.

6.4. Одночасно із врученням попередження про наступне вивільнення, ОСОБА_1 був ознайомлений із наказом Генерального прокурора України від 15.07.2015 №55ш, його повідомлено про можливість подальшої пропозиції йому відповідно до статті 49-2 Кодексу законів про працю України, однієї з 77 вакантних посад кадровим підрозділом.

6.5. Наказом прокурора Тернопільської області від №1119-к 03.12.2015 з 03.12.2015 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області та з органів прокуратури у зв`язку з реорганізацією органів прокуратури та скороченням кількості прокурорів Прокуратури, відповідно до вимог пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" та пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, на підставі наказу Генерального прокурора України від 15.07.2015 №55ш.

7. Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що у випадку спірних правовідносин відбулось перетворення одного структурного підрозділу Прокуратури в інший, проте, ліквідація юридичної особи публічного права не мала місця. В той же час, суд першої інстанції, порівнюючи штатні розписи управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Прокуратури до та після прийнятті наказу Генеральної прокуратури України від 15.07.2015 №55ш, дійшов висновку про скорочення штату працівників цього структурного підрозділу Прокуратури. На переконання суду, відповідач при звільненні позивача дотримався гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України, тому звільнення позивача було законним.

8. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи судове рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, вказав на те, що у Прокуратурі відбулася зміна внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи шляхом перетворення одного структурного підрозділу у інший, що супроводжувалось скороченням кількості прокурорів. Судом апеляційної інстанції зазначено, що дана обставина може слугувати підставою для звільнення працівників структурного підрозділу відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України виключно за умови дотримання вимог частини 2 статті 40, статей 42-43,49-2 Кодексу законів про працю України. Проте, судом апеляційної інстанції досліджено докази на користь тієї обставини, що відповідач, одночасно із попередженням про наступне звільнення не запропонував позивачу інших посад у Прокуратурі. Крім того, висновок про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді, покладений в основу рішення за наслідками вирішення питання про наявність у нього переважного права для залишення на посаді, не ґрунтується на об`єктивних матеріалах особової справи, досвіду та кваліфікації працівника.

8.1. Постановляючи ухвалу про роз`яснення судового рішення суд апеляційної інстанції послався на те, що наказом Генерального прокурора України від 15.07.2015 №55ш утворено в структурі Прокуратури, за рахунок резерву Генеральної прокуратури України, управління нагляду у кримінальному провадженні в кількості 26 одиниць, в який ввійшов відділ приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації в кількості 4 осіб з аналогічними функціями та умовами праці, які були у ліквідованому структурному підрозділі, в якому позивач обіймав посаду. Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 слід поновити на посаді начальника відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації управління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури з 04.12.2015.

8.2. Постановляючи ухвалу про виправлення описки у судовому рішення суд апеляційної інстанції послався на те, що у п`ятому абзаці резолютивної частини постанови суду помилково не зазначено повної назви посади, на яку необхідно поновити позивача, а саме вказано "начальник відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації' Прокуратури" замість правильного - "начальник відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації у правління нагляду у кримінальному провадженні Прокуратури", що підлягає виправленню.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

9. Відповідач подав касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати і залишити в силі постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.2016.

9.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що постанова суду першої інстанції є законною і була скасована судом апеляційної інстанції помилково. Зокрема, вважає, що судом першої інстанції зібрані та досліджені достатні належні і допустимі докази на підтвердження дотримання відповідачем при звільненні позивача гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України. Натомість, судом апеляційної інстанції безпідставно відхилено ці докази та взято до уваги інші докази, які на переконання скаржника, є суперечливими. Також, скаржник зазначає про неправильність обрахунку судом апеляційної інстанції розміру присудженого на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та про відсутність вказівки щодо суми податків і загальнообов`язкових зборів, що підлягають відрахуванню з цієї суми.

9.2. Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. Вважає, що суд апеляційної інстанції при його прийнятті правильно застосував норми матеріального права і дотримався норм процесуального права.

10. Відповідач подав касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 про роз`яснення судового рішення, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати і направити справу в частині розгляду заяви відповідача про роз`яснення судового рішення на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

10.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судом апеляційної інстанції, фактично, змінено суть постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 шляхом її роз`яснення, що суперечить вимогам статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України, в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали суду).

10.2. Позивач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції при прийнятті ухвали про роз`яснення судового рішення не допустив порушень норм процесуального права.

11. Відповідач подав касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 про виправлення описки в судовому рішенні, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.02.201 б.

11.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що судом апеляційної інстанції порушені вимоги статті 235 Кодексу законів про працю України, оскільки позивача поновлено не на тій посаді, яку він обіймав до звільнення.

12. Позивач подав доповнення до відзиву на касаційні скарги в межах даної справи, в яких вказав на відсутність в особи, яка підписала касаційні скарги від імені Прокуратури - заступника прокурора Тернопільської області Галицького О.В. повноважень на їх підписання. У зв`язку з цим, просить закрити касаційні провадження за поданими відповідачем касаційними скаргами.

12.1. Відповідач подав пояснення на доповнення до відзиву на касаційні скарги, подані позивачем, в яких посилається на наявність у заступника прокурора Тернопільської області Галицького О.В. повноважень на підписання касаційної скарги від імені Прокуратури згідно з частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII і пункту 1.13 Регламенту Прокуратури, затвердженого наказом прокурора Тернопільської області від 12.02.2014 №61 (надалі - Регламент).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

13. Відповідно до частини 4 статті 213 КАС України (в редакції, що була чинною на час подання касаційних скарг), касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або її представником, який додає оформлений належним чином документ про свої повноваження.

14. Згідно з частинами 1,7 статті 56 КАС України (у відповідній редакції), сторона, а також третя особа в адміністративній справі можуть брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

15. 15.07.2015 набрав чинності Закон №1697-VII, окрім норм, визначених у пункті 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону.

16. Відповідно до частин 1-2 статті 10 Закону №1697-VII (в редакції чинній на момент подання позовної заяви, надалі - відповідна редакція), у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя. Регіональну прокуратуру очолює керівник регіональної прокуратури - прокурор області, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, який має першого заступника та не більше трьох заступників.

17. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 11 Закону №1697-VII у відповідній редакції, керівник регіональної прокуратури представляє регіональну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

18. Частиною 3 цієї статті у відповідній редакції передбачено, що у разі відсутності керівника регіональної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника регіональної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури.

19. Таким чином, за загальним правилом, повноваження щодо здійснення представництва регіональної прокуратури у відносинах з органами державної влади надані її керівнику і лише в разі відсутності останнього такі повноваження може виконувати перший заступник, а у разі відсутності першого заступника - один із заступників, відповідно.

20. Як вбачається з касаційних скарг на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 від імені Прокуратури їх підписано заступником прокурора Тернопільської області Галицьким О .В. та подано до суду касаційної інстанції 04.08.2016 і 24.10.2016, відповідно.

21. Системний аналіз наведених норм Закону №1697-VII та КАС України, дає підстави для висновку, що заступник прокурора Тернопільської області був уповноважений підписувати касаційні скарги Прокуратури лише у разі відсутності на дату їх підписання і подання прокурора Тернопільської області та його першого заступника. Доказів відсутності у вказані дати прокурора Тернопільської області та його першого заступника скаржником не надано.

22. Доводи скаржника з приводу наявності у заступника прокурора Тернопільської області Галицького О.В. повноважень підписувати касаційні скарги від імені Прокуратури з підстав, передбачених частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII і пунктом 1.13 Регламенту, слід відхилити.

23. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону №1697-VII у відповідній редакції, на прокуратуру покладається функція щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

24. Повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій закріплені у розділі IV Закону №1697-VII у відповідній редакції, до якого включено статтю 24, на яку скаржник посилається в обґрунтування наявності у заступника прокурора Тернопільської області Галицького О.В. повноважень на підписання касаційних скарг від імені Прокуратури.

25. Згідно з частинами 1, 4 статті 23 Закону №1697-VII у відповідній редакції, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

26. Частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII у відповідній редакції, що регулює особливості здійснення окремих форм представництва інтересів громадянина або держави в суді, визначено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

27. Частиною 7 цієї статті у відповідній редакції встановлено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

28. За приписами частини 2 статті 60 КАС України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з адміністративним позовом (поданням), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за адміністративним позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" . Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.

29. Відтак, закріплені частиною 1 статті 24 Закону №1697-VII повноваження щодо підписання заступником керівника регіональної прокуратури, у тому числі касаційних скарг, повинні реалізуватись у чітко визначених законодавством випадках, а саме, у разі здійснення таким органом прокуратури представництва інтересів громадянина або держави в суді.

30. Натомість, касаційні скарги в межах даної справи були подані на захист прав, свобод та інтересів Прокуратури, як самостійного учасника справи - відповідача, у статусі юридичної особи, а не на виконання Прокуратурою функції щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді у порядку, передбаченому статтею 60 КАС України. Тому, частина 1 статті 24 Закону №1697-VII у відповідній редакції не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

31. Відповідно до пункту 1.13 Регламенту, на який посилається скаржник, перший заступник або заступник прокурора області згідно з розподілом обов`язків є повноважними особами для підписання довіреностей, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами у справах, де прокуратура області та її службові особи виступають як сторони, треті особи або суб`єкти оскарження

32. Разом з тим, згідно зі статтею 4 Закону №1697-VII у відповідній редакції, організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

33. Слід наголосити, що Законом №1697-VII у відповідній редакції та/або іншими законами України не передбачено можливості керівника регіональної органу прокуратури делегувати повноваження щодо представництва регіональної прокуратури у взаємовідносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, окрім випадків, передбачених частиною 3 статті 11 цього Закону.

34. Тому, сама лише наявність відповідних повноважень заступника керівника у Регламенті, не є самостійною підставою для підписання ним касаційних скарг від імені регіональної прокуратури, оскільки суперечить нормам частини 3 статті 11 Закону №1697-VII.

35. Крім того, положення пункту 1.13 Регламенту також стосуються виконання Прокуратурою функцій з представництва інтересів громадянина або держави в суді в порядку, передбаченому статтею 24 Закону №1697-VI у відповідній редакції, а не здійснення її представництва у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

36. З огляду на це, касаційні скарги від імені Прокуратури підписані особою, яка не мала на це відповідних повноважень.

37. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017), касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

38. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 339 КАС України, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

39. Таким чином, касаційне провадження за даними касаційними скаргами підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 344, 339, 355-356, 359 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційними скаргами Прокуратури Тернопільської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2016 у справі №819/3567/15 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Шарапа
СуддіВ.М. Бевзенко
Ж.М. Мельник-Томенко