Справа № 240/6123/19
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6123/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

25 вересня 2019 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Омельчука М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (повний текст якого складено 29 травня 2019 року у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської митниці ДФС про коригування митної вартості № /2019/200120/2 від 09.04.2019; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці ДФС № UA101070/2019/00311 від 09.04.2019; стягнуто з Житомирської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1556 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, відповідачем зазначено, що у відповідності до положень ст. 54, 55 МКУ та враховуючи встановлену ст.57 МКУ послідовність застосування методів визначення митної вартості, митну вартість товару визначено згідно до ст.64 МКУ, а саме за резервним методом на рівні 18550 євро, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 05.02.2019.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 16.03.2019 ОСОБА_1 придбав у нерезидента Віталія ОСОБА_2 автомобіль марки SCODA; модель SUPER B; 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , який був у використанні, мав технічні пошкодження, вартістю 9900 євро, що підтверджується рахунком-фактурою від 16.03.2019 (а.с.14-15)

3 метою митного оформлення вказаного автомобіля 29.03.2019 до Житомирської митниці ДФС представником позивача ОСОБА_3 було подану митну декларацію №UA101070/2019/019647, у якій митну вартість товару вказано за ціною товару, зазначеної в рахунку-фактурі від 16.03.2019 (а.с.38).

До митної декларації було додано наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 16.03.2019; акт про проведення огляду (переогляду) UA205010/2019/316285 від 27.03.2019; свідоцтво про реєстрацію №2016 НОМЕР_2 від 14.01.2016; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 28.03.2019, договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.03.2019, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України НОМЕР_3 від 27.08.2014, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 18.05.2003 (а.с.12-15, 22,26).

09.04.2019 Житомирською митницею ДФС винесено рішення про коригування митної вартості № UA101000/2019/200120/2, відповідно до якого митну вартість даного автомобіля скориговано та визначено на підставі ст.64 МК України за резервним методом визначення митної вартості (а.с.9).

У рішенні зазначено, що з огляду на вимоги ч.2 ст.52, ч.2 ст.53, ч.5 ст.54, ч.1 ст.368 МК України документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару. Крім того, вказано, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 14.01.2016 № 2016АD43347 власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок фактуру №б/н від 16.03.2019, що викликає сумнів у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу. У довідці про витрати на транспортування засобу від 28.03.2019 не вказано маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару. Наданий до митного оформлення витяг з програмного продукту SСНWАСКЕ містить інший номер кузову транспортного засобу та не підтверджує числові значення заявленої вартості. Додатково надана інформація з mobile.dе не підтверджує числові значення митної вартості та не містить ідентифікаційні дані про транспортний засіб. Інформаційний лист від відправника від 03.04.2019 взятий до уваги, але не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість, оскільки опис технічного стану автомобіля не відповідає фактичному огляду здійсненному Волинською митницею ДФС (акт про проведення огляду №UА205010/2019/316285 від 27.03.2019) та Житомирською митницею ДФС (акту про проведення огляду № UA101070/2019/019647 від 27.03.2019). Вказано, що технічний стан, характер та обсяг пошкоджень транспортного засобу є визначальними характеристиками, що впливають на митну вартість.

У зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів інших додаткових документів, що підтверджують заявлену вартість товару, а саме: договору із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювалися, за умовами, визначеними договором; висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; копії митної декларації країни відправлення, проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.59 МК України.

У рішенні зазначено, що методи 2а і 26 не можуть бути застосовані, у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г -в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 05.02.2019 №UА 205090/2019/018032 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 18550,00 Є/шт.

На підставі рішення про коригування митної вартості товарів 09.04.2019 митницею також було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA101070/2019/00311, згідно якої за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості товару та її визначення на підставі ст.64 МК України (а.с.10).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що подані ним документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації. А відтак, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 року (далі - МК України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно ч.1 ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина 1 статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно з ч.6 ст.257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Положеннями ст.49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначено як вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частина 4 ст. 58 МК України вказує, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 Кодексу).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем разом із митною декларацією було подано наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) від 16.03.2019; акт про проведення огляду (переогляду) UA205010/2019/316285 від 27.03.2019; свідоцтво про реєстрацію №2016 НОМЕР_2 від 14.01.2016; документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 28.03.2019, договір про надання послуг митного брокера б/н від 19.03.2019, паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України ES148333 від 27.08.2014, паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України НОМЕР_4 від 18.05.2003.

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно частини 2 коментованої статті основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст.57 МК України).

Згідно частини 5 вказаної статті Кодексу у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

За приписами частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно частини 2 коментованої статті Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Судом встановлено, що у графі 43 "Код методу визначення вартості" митної декларації №UA101070/2019/019647 декларантом вказано цифру 6, що відповідає резервному методу. Водночас, разом з митною декларацією надано перелік документів для визначення митної вартості транспортного засобу із застосуванням основного методу за ціною договору.

Судова колегія зазначає, що застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом.

Натомість, перед поданням цієї декларації не проводилась процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст.54 МК України).

У відповідності до ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 5 статті 54 МК України передбачає, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, митну вартість імпортованого автомобіля було визначено позивачем за рахунком-фактурою від 16.03.2019 на рівні 9900,00 євро.

Водночас, коригування митної вартості товару на рівні 18550 євро було проведено митним органом на підставі ст.64 МК України за резервним методом визначення митної вартості.

Надаючи оцінку обґрунтуванням спірного рішення, колегія суддів враховує наступне.

У рішенні зазначено, що з огляду на вимоги ч.2 ст.52, ч.2 ст.53, ч.5 ст.54, ч.1 ст.368 МК України документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена, декларантом до митного оформлення не подано документ про оплату оцінюваного товару.

Як вбачається із рахунку-фактури від 16.03.2019, розрахунок за придбаний автомобіль позивачем проведено повністю у готівковій формі, продавцем виступала фізична особа, тому будь-яких додаткових документів про оплату оцінюваного товару, в тому числі, передбачених ч.1 ст.368 МК України не оформлялось.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений рахунок-фактура є належним доказом на підтвердження оплати за придбаний автомобіль.

До того ж, у рішенні вказано, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 14.01.2016 № 2016АD43347 власником зазначено особу, відмінну від тієї, що склала рахунок фактуру №б/н від 16.03.2019, що викликає сумнів у достовірності правочину, у т.ч. у праві власності на оцінюваний товар та праві розпоряджатися оцінюваним товаром та визначати ціну продажу транспортного засобу.

Як видно із перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 14.01.2016, дата першої реєстрації автомобіля 14.01.2016, власник ОСОБА_4 . Водночас, даний транспортний засіб знято з обліку з 01.11.2018. При цьому, не вказано хто є наступним власником.

Згідно пояснень представника відповідача в суді першої інстанції інформація щодо зняття транспортного засобу з обліку не була врахована митним органом при прийнятті рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що сумніви відповідача у достовірності правочину є необґрунтованими.

Також, в оскаржуваному рішенні зазначено, що у довідці про витрати на транспортування засобу від 28.03.2019 не вказано маршрут слідування, що позбавляє орган доходів і зборів можливості перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що є складовою митної вартості оцінюваного товару.

Натомість, у наданих для митного оформлення документах, вбачається, що автомобіль перевозився з Федеративної Республіки Німеччина перевізником ОСОБА_5 на автодорожньому транспорті АС5698ВО/АС4546ХР місце прибуття ТОВ "БРВ-України" Житомирська область, с.Оліївка, вул.Садова,4 (а.с.25).

Окрім того, в рішенні зазначено, що наданий до митного оформлення витяг з програмного продукту SСНWАСКЕ містить інший номер кузову транспортного засобу та не підтверджує числові значення заявленої вартості. Додатково надана інформація з mobile.dе не підтверджує числові значення митної вартості та не містить ідентифікаційні дані про транспортний засіб.

Водночас, згідно пояснень позивача та його представника дана інформація надавалась як додаткова на підтвердження вартості аналогічних транспортних засобів. Позивач зазначив, що перша ціна придбаного автомобіля була вказана на mobile.dе як 10600 євро, проте при огляді даного транспортного засобу були встановлені його пошкодження та несправності, у зв`язку з чим продавець знизив ціну до 9900 євро. Дані обставини підтверджено продавцем у листі від 03.04.2019 (а.с.20).

Однак, митним органом при прийнятті рішення вказано, що даний лист не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість, оскільки опис технічного стану автомобіля не відповідає фактичному огляду, здійсненному Волинською митницею ДФС (акт про проведення огляду №UА205010/2019/316285 від 27.03.2019) та Житомирською митницею ДФС (акту про проведення огляду № UA101070/2019/019647 від 27.03.2019). Вказано, що технічний стан, характер та обсяг пошкоджень транспортного засобу є визначальними характеристиками, що впливають на митну вартість.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що вказані доводи відповідача є безпідставними, з огляду на наступне.

При оформленні рахунку-фактури від 16.03.2019 було вказано, що транспортний засіб з дефектом двигуна, використовувався як таксі (а.с.15).

У відповіді на лист позивача продавець транспортного засобу ОСОБА_6 03.04.2019 надав наступні пояснення, що низька ціна авто виправдана таким чином: великий пробіг, відремонтовані задні пошкодження, пошкодження двигуна, оптичні дефекти (подряпини, удари). Через вказані недоліки сторони домовились про ціну автомобіля 9900 євро (а.с.20).

При фактичному огляду, здійсненному Волинською митницею ДФС (акт про проведення огляду №UА205010/2019/316285 від 27.03.2019) також встановлено механічні пошкодження заднього та переднього бамперів, передньої лівої дверки, переднього правового крила; транспортний засіб експлуатувався в режимі таксі; сколи та подряпини, ЛФП по кузову; забруднено та пошкоджено салон та сидіння; сліди підтікання оливи на ДВЗ (а.с.22).

При фактичному огляду, здійсненному Житомирською митницею ДФС (акт про проведення огляду № UA101070/2019/019647 від 27.03.2019) встановлено пошкодження: ЛФП, сколи, пошкоджено і забруднено оббивку салону і сидінь, сліди підтікання рідини в моторному відсіку, ТЗ не на ходу (а.с.22а).

Також суд враховує, що даний транспортний засіб перевозився за допомогою перевізника, оскільки був не на ходу.

Таким чином, суд не вбачає суттєвих розбіжностей між описом технічного стану автомобіля при оформленні його продажу та його фактичним оглядом, які могли б вплинути на визначення митної вартості автомобіля, в тому числі щодо ступеню наявних пошкоджень та несправностей.

Також у рішенні вказано, що у зв`язку з неподанням декларантом на письмову вимогу органу доходів та зборів інших додаткових документів, що підтверджують заявлену вартість товару, а саме: договору із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювалися, за умовами, визначеними договором; висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією; копії митної декларації країни відправлення, проведено процедуру консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості товару відповідно до вимог ст.59 МК України.

Зазначено, що методи 2а і 26 не можуть бути застосовані, у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г -в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч.3 ст.64 МК України, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 05.02.2019 №UА 205090/2019/018032 з дотриманням принципів і критеріїв, визначених Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року і становить 18550,00 Є/шт.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає помилковим висновок митного органу про необхідність застосування другорядних методів визначення митної вартості, оскільки позивачем як декларантом було надано достатньо необхідних документів для визначення митної вартості товару за основним методом.

Крім того, слід зазначити, що визначена митним органом за резервним методом митна вартість ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях МД від 05.02.2019 №UА 205090/2019/018032. Водночас, як видно із вказаної митної декларації ціна схожого товару визначена у розмірі 10300 євро, тоді як вартість товару позивача скориговано до 18550,00 євро. Також згідно пояснень представника відповідача, транспортний засіб щодо якого здійснювалось митне оформлення по вказаній декларації, не мав тих пошкоджень та несправностей, які містив автомобіль позивача, а тому визначена митним органом митна вартість не відповідає дійсності.

Відповідачем не доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару були неповними та/або недостовірними, у тому числі не обґрунтовано невірне визначення митної вартості товару. До того ж, спрацювання форми контролю Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками як самостійна підстава для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої декларантом митної вартості, а також як підстава для обмеження у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору, законодавством не передбачена.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем доведено, що подані ним документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Житомирської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2019 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.