Справа № 1.380.2019.001344
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8049/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Ігнатищ Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Кузаном Р.І., час проголошення судового рішення 12 год 11 хв у м. Львові, дата складання повного тексту судового рішення 21 червня 2019 року) за адміністративним позовом Підприємства об`єднання громадян «Супер Стиль» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року Підприємство об`єднання громадян «Супер Стиль» (далі - ПОГ «Супер Стиль», підприємство, позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості UA №20900/2019/200289/2 від 27.02.2019, UA №209000/2019/200280/2 від 26.02.2019, UA №209000/2019/200282/2 від 26.02.2019, UA №209000/2019/200277/2 від 26.02.2019, UA №20900/2019/200272/2 від 25.02.2019, UA №209000/2019/200261/2 від 25.02.2019, UA №209000/2019/200247/2 від 21.02.2019, UA №209000/2019/200246/2 від 21.02.2019 та UA №209000/2019/200248/2 від 21.02.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 позов було задовольнити повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до Митного кодексу України (далі МК України), орган доходів і зборів має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Під час здійснення митного контролю за митними деклараціями позивача опрацьовувалася інформація, що міститься у наданих до митного оформлення товаро-супровідних документах. Відповідно до ст.53 МК України, декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість може бути визначена. На вимогу контролюючого органу декларантом додаткові документи не надсилалися. Вказує, що посадові особи Львівської митниці ДФС при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, відповідач вказує на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларантові і саме він має довести правильність здійснених розрахунків митної вартості, в тому числі правильно обрано метод визначення митної вартості товарів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Тістечко Ю.Я., який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника ОСОБА_1 , який просив відхилити апеляційну скаргу, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що між ПОГ «Супер Стиль» та компанією «НМР Group» (Рига, Латвія) було укладено контракт №1-SSHMP від 30.01.2019. За умовами цього контракту Продавець продає, а Покупець купляє одяг, взуття, речі, що були у використанні (SecondHand). Кількість і асортимент Товару вказуються в інвойсах.

На виконання вказаного контракту ПОГ «Супер Стиль» до митного оформлення подано наступні митні декларації : ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/116142, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/116318, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/116328, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/116098, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/115883, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/114829, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/114655, ВМД ІМ 40 №UA209140/2019/114850 за кодами товарів 63090000 «Одяг, що був у використанні, для подальшого використання з текстильних матеріалів (SecondHand) - 3-ї, 2-ї, 1-ї категорії : футболки, сорочки, блузки, светри, штани, шкарпетки, верхній одяг, куртки, джинсовий одяг, верхній зимовий одяг. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,2 USD; за кодом «взуття, що було у користуванні, для подальшого використання, зимове, весняно-осіннє та літнє, 1-ї, 2-ї, 3-ї категорії. Ступінь зношення не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD; за кодом «Речі вживані несортовані, з текстильних матеріалів в асортименті: ковдри, дорожні пледи, білизна, скатертини, фіранки та ін. Ступінь зношеності не перевищує 28%». Задекларована вартість за одиницю 1,22 USD.

До митних декларацій позивач додав документи на підтвердження митної вартості товарів, а саме : сертифікат якості, рахунки-фактури (інвойси), автотранспорті накладні, декларації походження товару, зовнішньоекономічний договір №1-SSHMP, заяву про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікат дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення.

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п.1 ч.1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору) по ціні 1,2 USD.

Відповідачем заявлено вимоги про надання додаткових документів згідно з переліком ч.3-4 ст.53 МК України.

Не погоджуючись із заявленою митною вартістю, Львівська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів, згідно якого проведено наступні коригування митної вартості : UA №20900/2019/200289/2 від 27.02.2019; UA №209000/2019/200280/2 від 26.02.2019; UA №209000/2019/200282/2 від 26.02.2019; UA №209000/2019/200277/2 від 26.02.2019; UA №20900/2019/200272/2 від 25.02.2019; UA №209000/2019/200261/2 від 25.02.2019; UA №209000/2019/200247/2 від 21.02.2019; UA №209000/2019/200246/2 від 21.02.2019; UA №209000/2019/200248/2 від 21.02.2019 за резервним методом по ціні 1,4401 USD.

Підставою для прийняття оспорюваних рішень відповідач наводить формулювання, що декларантом на вимогу не надано додаткових документів.

Зазначено, що неможливо застосувати методи визначення митної вартості, зокрема, методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичності та подібні (аналогічні) товари, методи 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Джерелом інформації для визначення митної вартості слугувала митна декларація UA205010/2019/001690 від 08.02.2019.

Також Львівською митницею ДФС прийнято картки відмови в прийнятті митних декларацій.

Декларант звернувся до митниці у порядку ч.7 ст.55 МК України про випуск товарів у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем відповідачеві разом з митними деклараціями було подано документи на підтвердження визначеної за основним методом митної вартості товарів відповідно до положень статті 53 МК України, які містять повні та достовірні відомості про заявлену митну вартість товарів, чітко ідентифікують придбаний товар та містять об`єктивні й достовірні дані, разом з тим відповідач необґрунтовано й безпідставно скоригував митну вартість товарів за резервним методом шляхом прийняття таких, що не відповідають вимогам законодавства рішень про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.52 МК України, з`явлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані : заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у ч.2 ст.53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст.53 МК України).

Згідно ч.6 ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені вище положення законодавства з питань митної справи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Отже, відсутність в рішеннях про коригування митної вартості товарів посилання на належні та допустимі докази того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав : 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Задекларована митна вартість визначалась декларантом на підставі положень контракту 1-SSHMP від 30.01.2019, положень відповідних інвойсів. Також вартість товару відображена у митних деклараціях країни відправлення, що долучались при поданні первинних митних декларацій.

Як вбачається з умов контракту 1-SSHMP від 30.01.2019 та наданих до митного оформлення інвойсів, встановлено умови поставки СPT відповідно до умов міжнародної торгівлі INCOTERMS, а тому вартість доставки включена у вартість самого товару.

Вказані документи не містять жодних розбіжностей щодо кількості, найменування, якості та ціни задекларованих товарів.

Декларантом на підтвердження задекларованої вартості товару надано висновок експертного товарознавчого дослідження №19/1/053 від 21.02.2019, складений на підставі запиту підприємства по договору №1-SSHMP від 30.01.2019, яким встановлено, що «з урахуванням наданих документів значення вартості товару при ввезенні на митну територію України на умовах поставки контракту без врахування митних платежів та зборів, що поступає на митну територію України по контракту №1-SSHMP від 30.01.2019 та інвойсу №58/02/2019 від 18.02.2019, станом на лютий 2019 року (на час проведення експертизи) може складати, USD без ПДВ/кг : одяг, що використовування (вживаний одяг І,ІІ,ІІІ кат.) не сортований дезінфікований 1,20; взуття, що використовувалось (вживане взуття І, ІІ, ІІІ кат.) дезінфіковане 1,22; вживані ковдри, фіранки, постільна білизна не сортовані, дезінфіковані 1,20.

Тобто вказаним висновком експертного товарознавчого дослідження підтверджено задекларовану митну вартість товарі за основним методом.

Крім того, на підтвердження задекларованої митної вартості декларант надавав комерційну пропозицію, що передувала укладенню відповідного зовнішньоекономічного контракту від 25.01.2019, згідно якої запропоновано наступні ціни на придбання товарів : несортований вживаний одяг (категорії І,ІІ,ІІІ знезаражений) ціна 1,20 USD; вживане взуття (категорії І,ІІ,ІІІ знезаражений) ціна 1,22 USD; вживані пухові ковдри, штори, постільна білизна не сортовані, (знезаражені) ціна 1,20 USD. Умови поставки CPT Київ.

Також, на момент подання позовної заяви у позивача наявні платіжні доручення в іноземній валюті про оплату за поставлені відповідно до виставлених інвойсів, а саме : платіжні доручення №10 від 07.03.2019, №9 від 06.03.2019, №7 від 04.03.2019, №6 від 28.02.2019, №5 від 27.02.2019, №4 від 26.02.2019,

Оспорюваними рішеннями визначено, що «митна вартість не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п.2-3 ст. 53 МК України».

Як було зазначено вище, при поданні до митного оформлення перелічених декларацій, декларантом додавались наступні документи : сертифікати якості, рахунки-фактури (інвойси), автотранспортні накладні, декларації походження товару, зовнішньоекономічний договір 1-SSHMP, заява про включення товарів до зеленого переліку відходів, сертифікати дезінфекції, копії митних декларацій країни відправлення (долучені до частини декларацій).

Тобто декларантом було подано усі обов`язкові документи для підтвердження задекларованої митної вартості.

Витребовування документів, передбачених положенням ч.3 ст.53 МК можливе у випадку наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Згідно наказу Міністерства фінансів №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни товару», за правилами заповнення графи 33 рішення про коригування митної вартості «У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі : неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.»

Стосовно спірних правовідносин Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду висловив правову позицію у постанові від 21.12.2018 по справі №815/1670/17, в якій визначено, що в силу частини другої статті 55 МК України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

В оспорюваних рішеннях не визначено, яких саме документів відповідно до ч.2 ст.53 МК України не надав позивач, а наведені в них причини неможливості визнання задекларованої вартості товару є формальними і такими, що не відповідають цитованим правилам заповнення рішень про коригування митної вартості.

В оспорюваних рішеннях зазначено, що «під час розгляду документів було виявлено, що у фактурі відсутні відомості щодо термінів оплати відповідно до п.5.2 контракту (можлива передоплата)»

Як вбачається із усталеної практики Верховного суду (постанова 20.02.2018 по справі №803/49/16), строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Вказане зауваження жодним чином не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки саме по собі не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни.

Також колегія суддів зазначає, що системний аналіз положень митного законодавства вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа №21-591а15) та у подальшому відображена в інших рішеннях з цього питання, Верховним Судом у справі №821/1617/17 від 14.08.2018.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача стосовно неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Крім того, оспорюваними рішеннями зазначено «контракт не відповідає вимогам ст.254 МК України».

Статтею 254 МК України передбачено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок

Положення вказаної статті чітко передбачають, що органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Такої вимоги митним органам не здійснено.

Відповідно до ст.111 Статуту Організації Об`єднаних Націй цей Статут, китайський, французький, російський, англійський та іспанський тексти якого є рівно аутентичними, будуть зберігатися в архіві Уряду Сполучених Штатів Америки.

Таким чином, російська мова (на якій складено Контракт) визнається та використовується у практичній діяльності світовою спільнотою є іноземною мовою міжнародного спілкування.

Вказана невідповідність жодним чином не стосується митної вартості задекларованих товарів і не може слугувати підставою для прийняття оспорюваних рішень.

Як вбачається з оспорюваних рішень, митний орган не застосовує метод 2а, 2б з причин відсутності в органу доходів та зборів та декларанта інформації про ідентичні товари та подібні (аналогічні) товари, методи 2в та 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Крім цього, зазначається, що джерелом коригування митної вартості слугували МД UA205010/2019/001690 від 08.02.2019.

Положеннями ч.2 ст.55 МК України чітко визначено перелік відомостей, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст.64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Щодо обов`язковості чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.08.2018 по справі №821/1617/17.

Як вбачається з оспорюваних рішень, у них зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція узгоджується з уставленою судовою практикою Верховного суду, викладеною у постанові від 21.12.2018 по справі №815/1670/17.

Відповідно до ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, відповідно до ч. 2 цієї статті є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст.57 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово проінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод (ч.1, 2, 4 ст.64 МК України).

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4 статті 58 МК України .

Даючи правову оцінку оспорюваним рішенням у сукупності з іншими обставинами справи, колегія суддів зазначає, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції в частині того, що декларантом подано митному органу повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом (ціною договору). Наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі №1.380.2019.001344 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 24.09.2019.