Справа № 560/1428/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1428/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Совгира Д. І.

24 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, є особою першої категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС (посвідчення НОМЕР_1 від 01 вересня 2000 року), інвалідом 2 групи (довідка МОЗ України серії МСЕ №059484 від 20.03.2007 року).

Згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 2000 року перебуває на пенсійному обліку, загальний страховий стаж позивача становить більше 31 року 5 місяців, отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

19 березня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з письмовою заявою, в якій просив перерахувати розмір пенсії з її збільшенням на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років відповідно до положень п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

03 квітня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що розмір пенсії позивачу обчислений відповідно до діючих вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а за даними "умовного розрахунку" пенсії за двоскладовою формулою, який був проведений органом ПФУ, розмір пенсії позивача підлягатиме зменшенню, відтак проводити такий перерахунок визнано за недоцільне.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до пункту 4-7 розділу XV ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їх звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

У той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, яка діяла до 3 жовтня 2017 року, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1 чоловіки - 10 років і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, на нього розповсюджується дія ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватись за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії, шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 року (справа № К/9901/684/17), від 05.09.2018 (справа № 565/1062/17), від 10.10.2018 року ( справа № 679/952/17).

Суд оцінює критично доводи відповідача про неможливість застосування до позивача ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у попередній редакції, з посиланням на умову, яка пов`язується з призначенням особі пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (так звана двоскладова формула).

Суд звертає увагу на те, що пенсія позивачу була призначена задовго до внесення до закону змін, які передбачили цю умову (тобто до 03.10.2017 року), відтак попередня редакція цієї статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії саме на підставі ч. 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначені ж зміни ( після 03.10.2017 року) стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та лише після внесення цих змін.

Тому, оскільки пенсія позивачу не призначається вперше, а підлягає перерахунку, на нього не поширюється вказана умова.

Крім того, суд звертає увагу на неприпустимість прийняття органом влади таких роз`яснень, які підміняють собою рішення та обумовлені категоріями доцільності чи недоцільності, як це має місце у даній справі.

Зі змісту відмови, наданої позивачу, вбачається, що відповідач посилається на "умовний розрахунок" пенсії, виходячи з двоскладової формули, яка до позивача не повинна застосовуватись, з чого далі робить висновок про недоцільність перерахунку, про який просить позивач, оскільки розмір пенсії начебто підлягатиме зменшенню.

Відповідач у листі - відмові не зазначає про те, що позивачем не дотримано будь - які вимоги стосовно наявності або форми документів, які подаються для проведення перерахунку, їх недостатності або невідповідності.

Суд критично оцінює "умовні розрахунки", на які посилається у відмові відповідач, оскільки як встановлено судом вище, позивач має право на проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону.

Відтак, суб`єкт владних повноважень не може на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на пенсійне забезпечення та впливати на його волевиявлення з мотивів доцільності або недоцільності вчинення певних дій.

Суд вважає, що у разі подання особою, яка має на це право, заяви з клопотанням або вимогою про вчинення на її користь перерахунку або інших дій, які суб`єкт владних повноважень повинен розглянути/вирішити/вчинити (по суті), орган влади не має права відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень вважає вимоги особи такими, що задоволенню не підлягають, він повинен навести чіткі, визначені законодавством підстави для відмови у задоволенні вимог та прийняти рішення про відмову, яке підлягає оскарженню, а не посилатись на будь - які оціночні судження або гіпотетичні розрахунки, викладаючи свої висновки у формі роз`яснення чи рекомендації.

Отже, управління, як суб`єкт владних повноважень, повинно було розглянути заяву позивача про проведення перерахунку та прийняти вмотивоване рішення про перерахунок пенсії на пільгових умовах із збільшенням її розміру на 1% за кожен рік роботи понад стаж 20 років, оскільки позивач має право на проведення перерахунку.

Зважаючи на встановлені судом обставини, слід визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій в частині не проведення перерахунку пенсії позивача на пільгових умовах та зобов`язати перерахувати та виплатити позивачу пенсію із збільшенням її розміру на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж 20 років згідно з ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідачем також не спростовано правомірність вимоги позивача про проведення перерахунку, починаючи з 01.01.2017 року, виходячи з такого.

Зміни до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які внесені Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року, як було встановлено вище, не поширюються на позивача, а тому і не вплинули на його право на збільшення розміру пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад стаж, яке він набув раніше, оскільки норма, яка передбачає відсоткове збільшення розміру пенсії була внесена до Закону ще до 01.01.2017 року.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.