Справа № 810/4174/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4174/18 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, №, №, №, №, №, №, №; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 року №0-; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.03.2018 року №; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 року №0-; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.03.2018 року №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначила, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та прийнятим з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як платник податків на додану вартість 08.05.2019 року.

Видами діяльності позивачки є: Код КВЕД 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; Код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); Код КВЕД 56.21 Постачання готових страв для подій; Код КВЕД 56.30 Обслуговування напоями; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації; Код КВЕД 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки.

В період з 12.02.2018 року по 02.03.2018 року ГУ ДФС у Київській області відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання, на підставі від 26.01.2018 року №168, було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового, валютного та іншого законодавства з період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

В ході перевірки було встановлено, що позивачкою порушено, зокрема:

- пп. 2, пп. 8, пп. 9 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 року за №1686/24218 та п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отриманого готівкою, суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7 та сума чистого оподаткованого доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професійної діяльності (графи 6, 7, 8);

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року на загальну суму 1329917,84 грн. без ПДВ та в частині завищення понесених витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходу на загальну суму 275269,65 грн. без ПДВ, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 294604,65 грн.;

- п. 16-1 підр. 10 розд. XX Перехідних положень ПК України, в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року на суму 1603187,49 грн., що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 24047,81 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині заниження суми доходу на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини на загальну суму 1003028,33 грн., в результаті чого занижено суму єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті з отриманого чистого доходу на загальну суму 244636,00 грн.;

- ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», в частині проведення розрахункових операцій без РРО всього на суму 202917,84 грн.;

- п. 2.6 «Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління НБУ 15.12.2004 року №637, в частині не оприбуткування (несвоєчасне/неповне) готівки в КОРО Книзі обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, зареєстровану в Броварській ОДПІ в сумі 202917,84 грн.;

- пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розд. II, п. 22.3 ст. 223 розділу VI ПК України, а саме: не подано до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Декларації акцизного податку за квітень-грудень 2017 року;

- п. 25 Порядку №493, ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та, в свою чергу, проведено реалізацію товарів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року на загальну суму 671631,80 грн.;

- пп. 16.1.2 п. 16-1 підр. 10 розд. XX Перехідних положень ПК України, об`єктом оподаткування збором є, зокрема, доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних витрат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, податкове зобов`язання по військовому збору визначене за результатами перевірки склало - 3911,09 грн.;

- ст. 7, ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відповідно до змін, внесених Законом від 04.07.2013 року №406-VII, на виконання п. 4 Положення про Міністерство доходів і зборів України, затвердженого Указом Президента України від 18.03.2013 року №141/2013 та враховуючи встановлені факти виплати заробітної плати (доходу), яка офіційно не зазначена в документах первинного обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам, не утримано та не перераховано до бюджету держави єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Податкове зобов`язання по єдиному соціальному внеску, визначене за результатами перевірки склало 64213,72 грн.;

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3, п. 198.4 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 3887,64 грн. та перевіркою повноти та правомірності визначення податкових зобов`язань за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року встановлено їх фактичне заниження в розмірі 21358,00 грн., за результатами перевірки повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року встановлено його заниження на загальну суму 22465,51 грн.;

- пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 розд. II, п. 51.1 ст. 51 розд. II ПК України, не подання податкових розрахунків про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку (1ДФ);

- пп. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України та в зв`язку з виплатою заробітної плати, яка офіційно не зазначена в документах первинного обліку щодо нарахування та виплати заробітної плати працівникам, ведення яких передбачено вимогами ПК України, Кодексу законів про працю, Закону України «Про оплату праці», ФОП ОСОБА_1 не в повному обсязі утримано та перераховано до бюджету держави податок на доходи фізичних осіб, податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, визначене за результатами перевірки склало на загальну суму 45314,64 грн.

Результати перевірки оформлені актом документальної планової виїзної перевірки від 12.03.2018 року №187/10-36-13-09/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків Акта перевірки відповідачем винесені наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 368255,81 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 294604,65 грн. та за штрафними санкціями - 73651,16 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір на загальну суму 30059,76 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 24047,81 грн. та за штрафними санкціями - 6011,95 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір на загальну суму 4 888,86 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 3911,09 грн. та за штрафними санкціями - 977,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДФО на загальну суму 56643,30 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 45314,64 грн. та за штрафними санкціями - 11328,66 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: ПДФО, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п на загальну суму 6 120,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: ПДВ на загальну суму 28081,89 грн., з якої за податковим зобов`язанням - 22465,51 грн. та за штрафними санкціями - 5616,38 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на загальну суму 1,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 28.03.2018 року №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем: штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів на загальну суму 1014589,20 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 року №Ф-, якою вимагається сплата суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 244636,00 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 28.03.2018 року №, згідно якого внаслідок донарахування єдиного внеску в сумі 244636,00 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 45348,72 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.03.2018 року №0-, якою вимагається сплата суми недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 64213,72 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нараховано єдиного внеску від 28.03.2018 року №, згідно якого внаслідок донарахування єдиного внеску в сумі 64213,72 грн. застосовано штрафну санкцію в розмірі 12341,04 грн.

ФОП ОСОБА_1 , не погоджуюсь з вказаними рішеннями, подала скаргу, однак рішенням ДФС України від 11.06.2018 року №8292/9/99-99-11-02-01-14 останні залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказані рішення та вимоги відповідача протиправними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Щодо заниження ФОП ОСОБА_1 валового доходу отриманого від надання в суборенду нерухомого майна, колегія суддів зазначає наступне.

З Акту перевірки вбачається, що з метою встановлення місця здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1 , працівниками ГУ ДФФС у Київській області було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де було встановлено, що у закладі громадського харчування здійснюється торгівля готовими стравами, алкогольними та безалкогольними напоями.

За результатами обстеження та відповідно до документів, які знаходилися в куточку споживача кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: договору суборенди нежилого приміщення від 02.12.2013 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , акту прийому-передачі приміщення в суборенду від 02.12.2013 року, Виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_2 , копії паспорту фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 та довідки про взяття на облік платника податків ФОП ОСОБА_2 перевіряючими було встановлено, що в частині приміщення (97,35 кв.м.) за вищезазначеною адресою в закладі громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 194,7 кв.м. здійснює діяльність з приготування готових страв ФОП ОСОБА_2 та згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 02.12.2013 року, укладеного з ФОП ОСОБА_1 , орендована площа складає 97,35 кв.м.

Згідно пп. 6.1 п. 6 договору суборенди б/н від 02.12.2013 року рендна плата визначається як ціна за користування загальною площею приміщення (тобто 97,35 кв.м. приміщення) протягом одного календарного місяця. Орендна плата починає нараховуватися з дати підписання відповідного Акту приймання- передачі приміщення в суборенду. Даний акт було складено між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 02.12.2013 року. Орендна плата сплачується в безготівковій формі або готівковими коштами не пізніше 20 числа поточного місяця.

Враховуючи наведене податковий орган вважав встановленим факт отримання ФОП ОСОБА_1 доходів від надання в суборенду частини нежитлового приміщення закладу громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_1», а відтак заниження позивачем суми доходу отриманого від надання в суборенду нерухомого майна.

Колегія суддів вважає вказані висновки податкового органу передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, тобто будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Особливості оподаткування доходів від надання нерухомості в оренду регламентується пунктом 170.1 статті 170 ПК України, відповідно до підпункту 170.1.1 якого податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого відповідно до підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 ПК України, тобто, дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування) у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 ПК України. Ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування.

Відповідно до статті 163 ПК України об`єктом обкладення податком на доходи фізичних осіб є, зокрема, загальний річний оподатковуваний дохід, тобто будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Аналіз змісту наведеної норми свідчить про те, що для того, аби утримати з доходу податок на доходи фізичних осіб обов`язковим є нарахування (виплата, надання) такого доходу.

Між тим, у межах спірних правовідносин суд першої інстанції встановив, що ГУ ДФС здійснило донарахування податку на доходи фізичних осіб з доходу, який не був нарахований та виплачений орендарем.

Зокрема, як свідчать матеріали справи, дійсно з 02.12.2013 року частину приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 здає в суборенду ФОП ОСОБА_2

Водночас, на даний час, доходу від здавання в суборенду частини приміщення, позивач не отримала, оскільки ФОП ОСОБА_2 не здійснює оплату орендної плати та має заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується документами бухгалтерського обліку та листами ФОП ОСОБА_2 , згідно яких вона підтверджує, що дійсно протягом певного строку не сплачувала орендну плату, а тому визнає заборгованість та обіцяє її погасити.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за відсутності об`єкта оподаткування (доходу) немає передбачених ПК України підстав для утримання податку на доходи фізичних осіб та, відповідно, військового збору, у зв`язку з чим донарахування відповідачем грошового зобов`язання, штрафних (фінансових) санкцій та пені з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 28.03.2018 року, є передчасним.

Стосовно встановлення під час перевірки порушення завищення витрат, сплачених за спожиту електроенергію, колегія суддів зазначає наступне.

В Акті перевірки зазначено, що в приміщенні за адресою: м. Київ , АДРЕСА_2 , ринок « Троєщина» , здійснюють діяльність одночасно як позивач, так і ФОП ОСОБА_2 . Враховуючи те, що згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 02.12.2013 року, ФОП ОСОБА_2 відшкодовує додатково до орендної плати вартість спожитих комунальних послуг у приміщенні, податковий орган дійшов висновку, що позивач завищила витрати по сплаті за спожиту електроенергію на 50% (оскільки 50% витрат, на думку інспектора, позивачу повинен був відшкодовувати орендар). Це становить 275 269,65 грн. без ПДВ, в т.ч. за 2015 рік - на 82 657,80 грн. без ПДВ, за 2016 рік - на 94 772,40 грн. без ПДВ, за 2017 рік - на 97 839,45 грн. без ПДВ.

Колегія суддів вважає вказані висновки податкового органу необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Підпунктом 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;документально не підтверджені витрати.

Витрати, що пов`язані з проведенням господарської діяльності фізичної особи-підприємця мають бути підтверджені належно оформленими первинними документами.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В даному випадку, як вбачається з Акту перевірки, відповідачем не досліджувалися документи первинного бухгалтерського обліку, а саме: рахунки орендодавця про оплату сум за спожиту електроенергію, докази оплати всієї суми позивачем, банківські виписки про оплату витрат, докази, що суборендар відшкодовував позивачу витрати, сплачені за спожиту електроенергію та інформація, наявна в таких документах, не порівнювалась.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що позивачкою дійсно протягом 2015 - 2017 років здійснювалась оплата за спожиту електроенергію в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 550539,30 грн. без ПДВ .

Оплата проводилась позивачем на підставі рахунків, виставлених орендодавцем (ТОВ «Ринок-1») на підставі договорів оренди.

При цьому, суборендар (ФОП ОСОБА_2 ) вищенаведені витрати позивачу до даного часу не відшкодовувала, що підтверджується документами бухгалтерського обліку про існування кредиторської заборгованості з даного приводу та листом ФОП ОСОБА_2 , згідно якого вона підтверджує, що визнає заборгованість по витратам на оплату послуг за спожиту електроенергію та обіцяє її погасити.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необґрунтованості висновків відповідача щодо завищення позивачкою витрат, сплачених за спожиту електроенергію, оскільки як зазначено вище витрати в період 2015 -2017 років були понесені лише ФОП ОСОБА_1 , а тому в неї були наявні законні підстави для відображення вказаних витрат в податкових деклараціях.

Щодо заниження позивачкою валового доходу внаслідок реалізації товару на більшу суму, ніж було задекларовано платником, колегія суддів зазначає наступне.

В Акті перевірки зазначено, що внаслідок різниці, яка виникла між сумою вартості товарів на яку його було придбано (2015 р., 2016 р., 2017 р.) та сумою реалізованої вартості товарів за 2015 р., 2016 р., 2017 р., вбачається залишок товару (який не відображений в бухгалтерському та податковому обліку). У зв`язку з наведеним відповідач дійшов висновку, що такий залишок товару був реалізований Клієнтом по середній націнці 90%, а дохід від такого продажу товару не був відображений в бухгалтерському та податковому обліку, що, на думку, перевіряючого свідчить про заниження валового доходу протягом 2015-2017 років на загальну суму 202 917,84 грн. (за 2015 рік - на 32 753,25 грн., за 2016 рік - на 126 545,21 грн., за 2017 рік - на 43 619,38 грн.).

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат.

Форма та Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат затверджені наказом Міндоходів від 16.09.2013 року №481.

Разом з тим Порядком ведення Книги обліку доходів і витрат не передбачено ведення залишку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування.

У п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Отже, дія Закону № 996 не поширюється на таку категорію суб`єктів господарювання як фізичні особи - підприємці.

Отже, нормами чинного законодавства обов`язок щодо ведення обліку товарних запасів фізичними особами - підприємцями на загальній системі оподаткування не передбачений.

Враховуючи те, що введення залишків товару не передбачено законодавством України, колегія суддів вважає, що висновки відповідача про те, що позивачем протиправно не було відображено в бухгалтерському та податковому обліку залишок товару та дохід від його продажу, необґрунтованими.

Щодо встановлення під час перевірки порушення використання праці 8-ми найманих працівників без належного оформлення трудових відносин, колегія суддів зазначає наступне.

В Акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 використовувала працю 8-ми громадян без належного оформлення трудових відносин, виплативши заробітну плату таким особам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 «в конвертах» в сумі 260739,00 грн. за фактично виконану роботу та без утримання і перерахування до бюджету податку з виплаченого доходу фізичним особам та військового збору і єдиного внеску.

З урахуванням наведеного контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачкою вимог п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, а саме не в повному обсязі утримання та перерахування до бюджету держави податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів вважає вказані висновки податкового органу необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2015 - 2017 років не перебувала у трудових відносинах, не використовувала працю та не виплачувала заробітну плату наступним особам: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З наявних у матеріалах справи нотаріально засвідчених пояснень вказаних осіб та трудових договорів, що дані особи працювали на роботодавця - ФОП ОСОБА_6 , а не на позивача.

Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які повідомили суду, що працювали на ФОП ОСОБА_1 з 01.02.2018 року.

Суд правильно звернув увагу на те, що вказані вище особи на момент проведення такої перевірки дійсно перебували у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 , однак не у період, який підлягав перевірці (з 01.01.2015 року - 31.12.2017 року).

Отже, колегія суддів вважає, що висновки відповідача щодо використання позивачкою праці 8-ми найманих працівників без належного оформлення трудових відносин, є недоведеними та необґрунтованими.

Враховуючи наведене у сукупності колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 та визнання оскаржуваних рішень та вимог ГУ ДФС у Київській області протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25.09.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев