Справа № 287/224/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/224/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Волощук В.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

19 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Рябцуна Володимира Володимировича на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року (час ухвалення рішення та дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Олевськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Рябцуна Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

06.02.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Рябцуна В.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №542883 від 29.01.2019 року, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову серії НК №521310 від 29.01.2019 року, складену інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Рябцуном В.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням поліцейський роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Рябцун В.В. подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що у справі наявні докази про порушення позивачем швидкісного режиму, що зафіксовано належними доказами, а тому висновку суду про недоведеність вини позивача в перевищенні швидкості, є помилковими.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №542883 від 29.01.2019 року встановлено, що 29.01.2019 року о 10 год. 27 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Seat Exeo» державний номерний знак НОМЕР_2, та рухаючись по автодорозі М 07 Київ - Ковель, на 170 км. через с.Літки, зі швидкістю 73 км/год , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 на 23 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР, у зв`язку з чим поліцейським УПП в Житомирські області капралом поліції Рябцуном В.В. було винесено постанову про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 255 гривень.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню, з огляду на те, що інспектор Рябцун В .В. жодних доказів вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення не надав, керуючись своєю суб`єктивної думкою відразу виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. Робоча дистанція приладу ТruСаm складає близько 1200 метрів в ясну погоду, а якісне фото робиться тільки за 70 метрів, а протяжність автодороги М 07 Київ - Ковель, яка проходить через с.Літки Лугинського району Житомирської області складає близько 800 м, позивач вважає, що поліцейський зробив замір перевищення швидкості поза межами населеного пункту позначеного дорожнім знаком 5.45 ПДР України, а зупинку зробив у межах населеного пункту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не доведена, а висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях, при цьому всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, суд вказав на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

02.07.2015 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 року.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені частиною першою, другою і третьою статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року N 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48 (пункт 1.10 ПДР). Дорожній знак 5.45 "Початок населеного пункту" визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах (підрозділ 5 розділу 33 ПДР).

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, у ході розгляду даної справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі зі швидкістю, що перевищує п`ятдесят кілометрів на годину, та саме в межах населеного пункту.

При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як зазначалось, судом апеляційної інстанції з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №542883 від 29.01.2019 року встановлено, що 29.01.2019 року о 10 год. 27 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Seat Exeo» державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по автодорозі М 07 Київ - Ковель , на 170 км. через с.Літки, зі швидкістю 73 км/год , перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 на 23 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом ТruСаm ТС 000521 (який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/-2903-2012 та пройшов повірку, чинну до 21.12.2019 р., на якому зафіксовано, що автомобіль з д/н НОМЕР_2 , який належить позивачу, рухався зі швидкістю 73 км/год (а.с.16)

Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу ТruСаm ТС 000521.

З роздруківки фото файлу _98000_102712 Jmf вбачається, що виміряна швидкість 73 км/год автомобіля д.н.з. НОМЕР_2 за допомогою ТruСаm ТС000521, прізвище ОСОБА_3 (особистий номер НОМЕР_3 ) здійснена на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин 170 км, який наявний в матеріалах справи та досліджений колегією суддів.

З картографічного сервісу Google Maps досліджено, що 170 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин знаходиться в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45 «Літки», оскільки знак 5.45 «Літки» розташований приблизно на 169-170 км автодороги Київ-Ковель-Ягодин.

Колегія суддів бере до уваги і фотознімки дорожніх знаків, які містяться на диску в матеріалах справи (а.с.26, т.1), з яких вбачається, зокрема, що знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці - 169 км + 300 м А/Д М-07 «Київ-Ковель-Ягодин», який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Крім того на 169 км + 400 м А/Д М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» розташований знак 5.45 «Літки», тобто початок населеного пункту, в якому діють вимоги Правил дорожнього руху, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, з огляду на таке.

Із змісту постанови вбачається, що складена вона інспектором роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Рябцуном В.В.

Згідно фотоматеріалів заміри швидкості руху автомобіля приладом TruCam здійснені патрульним ОСОБА_3 .

Як вбачається з розстановки сил та засобів роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП з 08:00 год. до 20:00 год. 29.01.2019 р., зона патрулювання екіпажу №207 в складі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 визначена : 79км+390 м -145 км TruCam.

Зона 145км-195 км (до якої віднесено 170-й км автодороги, с.Літки) визначена для патрулювання іншими інспекторами, з екіпажу 208 ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) (а.с.18).

В матеріалах справи відсутні докази щодо змін у розстановці сил та засобів станом на 10:27 29.01.2019 р.

Отже, очевидним є те, що фіксація швидкості автомобіля позивача здійснена поза межами зони патрулювання екіпажу 207.

Відтак, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною ч.1 ст. 122 КУпАП та не надано до суду жодних доказів в підтвердження правомірності свого рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За нормоюст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Рябцуна Володимира Володимировича залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 01 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 23 вересня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.