Справа № 824/794/19-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

26 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/794/19-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про скасування податкових повідомлень-рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернівецькій області ( далі - відповідач) в якому просив: - скасувати податкові повідомлення - рішення ГУДФС у Чернівецькій області № 52491-13 від 27.09.2017 року, № 52488-13 від 27.09.2017 року, № 52486-13 від 27.09.2018 року, №524864-13 від 27.09.2018 року, № 52487-13 від 27.09.2018 року, № 52485-13 від 27.09.2018 року, № 52483-13 від 27.09.2018 року, № 52490-13 від 27.09.2018 року, № 52486-13 від 27.09.2018 року.

- скасувати податкові повідомлення - рішення ГУДФС у Чернівецькій області № 524831 -13 від 18.12.2017 року, № 524911-13 від 18.12.2017 року, № 524901-13 від 18.12.2017 року, № 524881-13 від 18.12.2017 року, № 524851-13 від 18.12.2017 року, № 524841-13 від 18.12.2017 року, № 524861-13 від 18.12.2017 року, № 524871-13 від 18.12.2017 року.

05.10.2018 року рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено повністю.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29.01.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 21.05.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2019 року скасовано, а справу № 824/355/18-а направлено на новий розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу документообігу справу передано на розгляд головуючому судді Дембіцькому П.Д.

Ухвалою суду від 12.07.2019 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків.

24.07.2019 року ухвалою суду продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 12.07.2019 року.

06.08.2019 року на виконання ухвали від 12.07.2019 року, позивачем надано належним чином засвідчені додані до позовної заяви копії документів.

18.09.2019 року ухвалою суду повторно залишено позовну заяву без руху, у зв`язку з тим, що позивачем не усунуто всі недоліки позовної заяви.

24.09.2019 року на виконання ухвали від 18.09.2019 року, представник позивача надав заяву до суду в якій зазначив, що заявлені у позовній заяві вимоги не відносяться до майнових. Крім того, в адміністративному позові оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені одночасно за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року та відповідно після їх перегляду ДФС України стосовно тих же об`єктів нерухомості.

Також зазначає, що Верховний Суд не вказав на відсутність в позовній заяві обґрунтування позивачем порушення оскаржуваними діями його прав, свобод та інтересів щодо кожного окремого оскаржуваного рішення.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Положення п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

В супереч наведеної норми, в позовній заяві відсутнє обґрунтування позивачем порушення оскаржуваними діями його прав, свобод та інтересів щодо кожного окремо оскаржуваного рішення, зокрема податкові повідомлення - рішення ГУДФС у Чернівецькій області № 52491-13 від 27.09.2017 року, № 52488-13 від 27.09.2017 року, № 52486-13 від 27.09.2018 року, №524864-13 від 27.09.2018 року, № 52487-13 від 27.09.2018 року, № 52485-13 від 27.09.2018 року, № 52483-13 від 27.09.2018 року, № 52490-13 від 27.09.2018 року, № 52486-13 від 27.09.2018 року та № 524831 -13 від 18.12.2017 року, № 524911-13 від 18.12.2017 року, № 524901-13 від 18.12.2017 року, № 524881-13 від 18.12.2017 року, № 524851-13 від 18.12.2017 року, № 524841-13 від 18.12.2017 року, № 524861-13 від 18.12.2017 року, № 524871-13 від 18.12.2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (в редакції від 13.03.2018 року) (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно ст. 1 цього Закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платники судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону № 3674-VI).

Відповідно до ст. 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору визначено ст. 4 цього Закону. Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою підприємцем судового збору становить 1 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. У разі подання позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. У разі подання позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У випадку подання заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 р." з 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Частиною 3 ст. 6 Закону № 3674-VI передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З аналізу норм чинного в Україні законодавства вбачається, що майновий позов (позовна заява майнового характеру) це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 139 Господарського кодексу України майном визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів. Залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Натомість, під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не підлягає грошовій оцінці.

Як вбачається з поданої позовної заяви, зміст та характер заявлених вимог майновий.

Крім того з позовної заяви видно що позивач просить скасувати податкові повідомлення - рішення ГУДФС у Чернівецькій області:

- № 524831 -13 від 18.12.2017 року на суму 41,40 грн.

- № 524911-13 від 18.12.2017 року на суму 114,07 грн.

- № 524901-13 від 18.12.2017 року на суму 1016,39 грн.

- № 524881-13 від 18.12.2017 року на суму 1,42 грн.

- № 524851-13 від 18.12.2017 року на суму 37,07 грн.

- № 524841-13 від 18.12.2017 року на суму 32,21 грн.

- № 524861-13 від 18.12.2017 року на суму 56,54 грн.

- № 524871-13 від 18.12.2017 року на суму 5,20 грн.

- № 52491-13 від 27.09.2017 року на суму 1972,22 грн.

- № 52488-13 від 27.09.2017 року на суму 24,62 грн.

- № 52486-13 від 27.09.2018 року на суму 25977,64 грн.

- № 52484-13 від 27.09.2018 року на суму 556,88 грн.

- № 52487-13 від 27.09.2018 року на суму 90,01 грн.

- № 52485-13 від 27.09.2018 року на суму 641,43 грн.

- № 52483-13 від 27.09.2018 року на суму 25715,94 грн.

- № 52490-13 від 27.09.2018 року на суму 33629,61 грн.

- № 52489-13 від 27.09.2018 року на суму 5654,80 грн.

Отже, позивачем заявлено 17 вимог майнового характеру, таким чином розмір судового збору становить 11981,60 грн. (704,80 грн. х 17).

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 955,68 грн., у зв`язку з чим недоплата розміру судового збору складає 11025,92 грн. (11981,60 грн. 955,68 грн.).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 160 та 161 КАС України.

Згідно ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно ч. 15 ст. 171 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Пунктом 7 частини 1 статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом;

Частиною 2 ст. 44 КАС України передбачено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((Заява № 28924/04) 13.01.2011 р. ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 р. у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28- 36, Series A N 18)".

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", п. 57).

В рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 р. (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на судовий розгляд справи, однак останній, не усунув недоліки заяви у строк встановлений судом, а тому, суд вважає за потрібне позовну заяву відповідно до ч. 15 ст. 171, п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, залишити без розгляду.

Суд звертає увагу, що відповідно ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 240, 241-243, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про скасування податкових повідомлень-рішень, залишити без розгляду.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Дембіцький П.Д.