Справа № 640/9493/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 вересня 2019 року № 640/9493/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2019 року винесене Головним управлінням ДФС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за наслідком проведеної відповідачем камеральної перевірки з питань своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за квітень 2017 року - серпень 2018 року ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд», відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 27.02.2019 (форми "Н"), за яким на позивача накладено штраф у сумі 363668,70 грн., за порушення термінів реєстрації податкових накладних.

З огляду на наведене, з позиції позивача ним своєчасно подано для реєстрації податкові накладні, тобто своєчасно виконано обов`язок, встановлений Податковим кодексом України, а відтак підстави для застосування штрафних санкцій відсутні.

На думку позивача, затримка реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та несвоєчасне подання податкової декларації сталась не з вини Товариства, а внаслідок протиправних дій відповідача, а відтак підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ДФС у м. Києві вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення правомірним, оскільки за результатами камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивача встановлено порушення ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за квітень 2017 - серпень 2018.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також положення статей 12, 257, 262 КАС України, суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» складені наступні податкові накладні:

- №14 від 30.04.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №10 від 29.09.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №17 від 30.09.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №2 від 04.10.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №4 від 06.10.2017, реєстраційний номер документу: ;

- №17 від 31.10.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №4 від 21.06.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №9 від 31.07.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №8 від 31.07.2018, реєстраційний номер документу: ;

- №5 від 31.08.2018, реєстраційний номер документу: .

Дата та час їх надіслання підтверджується відповідними повідомленнями про надіслання та квитанціями про їх відправлення до Реєстру.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Концерн «Київпідземшляхбуд» (5) за квітень 2017 року - серпень 2018 року.

За наслідками вказаної перевірки складено Акт від 12.12.2018 №20653/26-15-12-06-16/31169965, у якому зазначено, що позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних у ЄРПН:

податкова накладна №14 від 30.04.2017 зареєстрована у ЄРПН 23.05.2017, тобто кількість днів затримки 8 день;

податкова накладна №10 від 29.09.2017 зареєстрована у ЄРПН 18.10.2017, тобто кількість днів затримки 3 дня;

податкова накладна №17 від 30.09.2017 зареєстрована у ЄРПН 17.11.2017, тобто кількість днів затримки 33 дні;

податкова накладна №2 від 04.10.2017 зареєстрована у ЄРПН 09.11.2017, тобто кількість днів затримки 9 днів;

податкова накладна №4 від 06.10.2017 зареєстрована у ЄРПН 07.11.2017, тобто кількість днів затримки 7 днів;

податкова накладна №17 від 31.10.2018 зареєстрована у ЄРПН 16.11.2018, тобто кількість днів затримки 1 день;

податкова накладна №4 від 21.06.2018 зареєстрована у ЄРПН 11.09.2018, тобто кількість днів затримки 58 днів;

податкова накладна №9 від 31.07.2018 зареєстрована у ЄРПН 17.08.2018, тобто кількість днів затримки 2 дні;

податкова накладна №8 від 31.07.2018 зареєстрована у ЄРПН 11.09.2018, тобто кількість днів затримки 27 днів;

податкова накладна №5 від 31.08.2018 зареєстрована у ЄРПН 17.09.2018, тобто кількість днів затримки 2 дня;

податкова накладна №17 від 31.10.2018 зареєстрована у ЄРПН 16.11.2018, тобто кількість днів затримки 1 день.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 27.02.2019 № на загальну суму штрафу у розмірі 363 668,70 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2019, Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо акцизних накладних, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками акцизного податку електронними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як встановлено під час розгляду справи, 14.06.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» виписано податкові накладні №14 від 30.04.2017, №10 від 29.09.2017, №17 від 30.09.2017, №2 від 04.10.2017, №4 від 06.10.2017, №17 від 31.10.2018, №4 від 21.06.2018, №9 від 31.07.2018, №8 від 31.07.2018, №5 від 31.08.2018. Вказані податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією про реєстрацію.

Разом з тим, позивачем не заперечується факт затримки реєстрації податкових накладних від №14 від 30.04.2017, №10 від 29.09.2017, №17 від 30.09.2017, №2 від 04.10.2017, №4 від 06.10.2017, №17 від 31.10.2018, №4 від 21.06.2018, №9 від 31.07.2018, №8 від 31.07.2018, №5 від 31.08.2018, проте, позивач наголошує, що нормами податкового законодавства передбачено підстави незастосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у разі їх складання на постачання неплатнику податків.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Виходячи з конструкції статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України суд зазначає, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 №807/68/18 (адміністративне провадження №К/9901/63488/18).

Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 затверджено Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок №1307).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України , над фактичною ціною постачання.

Отже, наведений перелік, який є вичерпним, включає до податкових накладних, які не надаються отримувачу (покупцю), податкову накладну, яка складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; втім не передбачає, що в будь-якому випадку складена податкова накладна на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою, є такою, що не надається отримувачу (покупцю).

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні, які зареєстрована позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, містить у верхній лівій частині у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" примітку « 02»- Складена на постачання неплатнику податку», що свідчить про те, що податкова накладна, зареєстрована позивачем з порушенням граничних термінів реєстрації, складена на постачання неплатнику податку.

Встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу тлумачення положень ст.120-1 ПК України, якою, зокрема, визначено види податкових накладних, несвоєчасність реєстрації яких не створює підстав для застосування штрафних санкцій.

Позиція відповідача полягає у тому, що за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені Кодексом, не застосовуються виключно до податкових накладних двох видів: 1) що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, та/або; 2) що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Оскільки відповідні податкові накладні, щодо яких порушено строк реєстрації були такими, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою, відтак штрафна санкція в цьому випадку не могла застосовуватись до позивача.

Під час розгляду справи, суд звертає увагу на те, що податкове законодавство передбачає поняття презумпції правомірності рішень платника.

Так, відповідно до п.4.1.4 ст.4 Податкового кодексу України презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно п.56.21. ст.56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи приписи статті 120-1 Податкового кодексу України, в даному випадку, застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних у розмірі 10 відсотків є необґрунтованим.

Зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено, крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає лише загальні норми Податкового кодексу України щодо порядку реєстрації податкових накладних, без обґрунтування своєї позиції в межах спірних правовідносин та з урахуванням підстав позову.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління."

В контексті наведеного суд зазначає, що відповідачем під час розгляду даної адміністративної справи не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 27.02.2019 № в частині застосування штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних у розмірі 363668,70 грн.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Керуючись ст.ст.72-77, 139, 241-246, 257-263, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» (01034, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 9-Г, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2019 року винесене Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» (01034, м. Київ, вул. Пушкінська, буд. 9-Г, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 5455,03 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко