Справа № 160/2107/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2107/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Алекс груп" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. (суддя Олійник В.М.) в адміністративній справі №160/2107/19 за позовом Приватного підприємства "Алекс груп" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Алекс груп» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу №ДН34/1505/АВ/ТД-ФС/79 у розмірі 375570грн., прийняту першим заступником начальника Головного управління державної служби України з питань праці у Дніпропетровської області Осадчим Ігорем від 29.01.2019 р.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було проведено інспекційне відвідування з 09.01.2019 по 10.01.2019 зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань неоформлених трудових відносин на підприємстві позивача. За результатами інспекційного відвідування 29.01.2019 була прийнята спірна постанова про накладення штрафу в розмірі 375570 грн. за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, яке полягало у фактичному допуску трьох працівників до роботи без оформення трудового договору. Позивач вказував на відсутність підстав для застосування штрафу, оскільки зазначені особи виконували роботу на підставі цивільних договорів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство «Алекс груп» звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись його незаконність та на неповне з`ясування обставин, які мають значення по справі, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржене рішення та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції, аналізуючи зміст Договорів ЦПХ, безпідставно послався на те, що зазначені у договорах виконувані роботи (надані послуги) відносяться за КВЕД 49.41 до робіт постійного характеру виконання та їх можуть виконувати лише працівники, до яких законодавством встановлено певні вимоги, а саме повинні мати класність та відповідні категорії водіїв.

У письмовому відзиві відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене рішення від 21 травня 2019 р. залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник скаржника (директор Орчакова Н.В.) пояснила суду, що ПП "Алекс груп" надає послуги з перевезення автомобільним транспортом. На підприємстві працює 8 водіїв згідно штатного розкладу. Проте три водія працюють на умовах цивільного договору оренди автомобілів із водіями. Порушень прав цих осіб позивач не допускав, оскільки останні працюють на постійній основі у ФОП ОСОБА_1 .

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на правомірності застосування до ПП "Алекс груп" спірною постановою штрафу за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, яке полягало у фактичному допуску трьох працівників до роботи без оформення трудового договору.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Відповідно до наказу Головного управління від 08.01.2019 №17-1, на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.01.2019 №04/4.3-н, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Нікопольському регіоні ОСОБА_2 О ОСОБА_3 в період з 09 січня 2019 р. по 10 січня 2019 р. проведено інспекційне відвідування позивача ПП «Алекс груп» зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань оформлення трудових відносин. Підставою для проведення перевірки ПП «Алекс груп» за адресою: 53200, Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 102, стала інформація, викладена в листах Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01.11.2018 №66677/10/04-36-13-01-11, від 07.11.2018 №67471/10/04-36-13-01-11 (вх. №16203 від 01.11.2018, вх. №16607 від 07.11.2018 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, вх. №7539 від 02.11.2018, вх. №7638 від 07.11.2018 управління з питань праці) щодо невідповідності кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності та за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених відносин, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, прийнятим за результатами аналізу вказаних листів. За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ДН34/1505/АВ від 10 січня 2019 року (далі - Акт №ДН34/1505/АВ). На підставі Акту №ДН34/1505/АВ та у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2012 №509, Головним управлінням 29 січня 2019 року було винесено Постанову №ДН34/1505/АВ/ТД-ФС/79.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної Постанови №ДН34/1505/АВ/ТД-ФС/79.

Скаржник в апеляційній скарзі вказує на те, що постанова Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 "Про деякі питання реалізації статті 295 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою керувався відповідач, визнанна нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №926/8917/17.

Колегія суддів зазначає, що за приписами частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №926/8917/17 набрала законної сили 14.05.2019 в силу приписів частини 1 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. Зважаючи на те, що інспекційне відвідування позивача здійснено відповідачем в період з 09 по 10 січня 2019 р., тобто під час чинності наведеного вище нормативно-правового акту, доводи скаржника про протиправність проведеної перевірки колегія суддів вважає неспроможними.

Скаржник також вказує на неврахування судом першої інстанції постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2019 у справі № 182/388/19, якою закрито провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_4 (директор ПП "Алекс груп") за ч. 3 ст. 41 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи ці доводи скаржника, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Передбачена частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідільність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства. Суб`єктом адміністративного проступку є посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю.

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, дослідив зміст договорів про виконання робіт № 22, № 19 та № 12, укладених між ПП "Алекс груп" в особі його директора та фізичними особами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 Ю ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і дійшов висновку про те, що оскільки сторони договорів визначені як замовник і виконавець, між ними виникли цивільно-правові відносини, тому порушення ОСОБА_4 ч. 3 ст. 41 КЗпП України не вбачається.

Проте, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається. Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається зі змісту договорів №12, № 19, № 22, які скаржник вважає договорами про надання послуг, виконавець ( фізична особа) приймає на себе зобов`язання виконати по завданню замовника наступну роботу: "Керування вантажним транспортним засобом (в подальшому - "робота"), а замовник (ПП "Алекс груп") зобов`язується прийняти та сплатити виконану роботу (а.с.24-26). Пунктом 1.3 договорів передбачено, що замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання роботи (надає вантажний автотранспорт, ПММ та сплачує витрати на відрядження). Згідно п. 2.1. за виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду щомісячно у розмірі, вказаному в протоколі узгодження ціни, який підписується сторонами в останній день поточного місяця. Термін дії договорів визначено з 01.01 по 31.12.2018 ( договір № 12), з 01.04 по 31.12.2018 (договір № 19), з 01.07. по 31.12.2018 (договір № 22). Згідно актів здачі-приймання послуг, які наявні в матеріалах справи, щомісячно фізичними особами надавались ПП "Алекс груп" транспорті послуги (а.с.70-80).

Згідно Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568) транспортна послуга - це перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (стаття 33 Закону України "Про автомобільний транспорт"). Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у наведених вище договорах не визначені як перевізники - суб`єкти підприємницької діяльності.

Слід зазначти, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 р. у справі № 127/21595/16-ц.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 фактично виконували роботу водія транспортного засобу, здійснюючи перевезення вантажів за замовленням ПП "Алекс груп", за що і отримували винагороду.

Саме такий висновок зробив Дніпропетровський окружний адміністративний суд в оскарженому рішенні від 21 травня 2019 р. за результатами розгляду позову ПП "Алекс груп". Натомість, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області, розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" залишив поза увагою, обмежившись констатацією формальної відповідності укладених договорів вимогам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд встановив усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, не допустив порушень норм процесуального права, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, тому підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Щодо подачі скаржником додаткових доказів.

До апеляційної скарги позивачем були надані договір суборенди техніки ( з екіпажем) № 5/А від 03.01.2018, укладений між ПП "Алекс груп" та ФОП ОСОБА_1 , трудові договори між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , ОСОБА_6 Ю.Л.

За приписами частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглядав позов ПП "Алекс груп" у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін. При цьому, головуючий по справі суддя поставив перед сторонами питання про надання додаткових доказів, що підтверджується протоколом судового засідання (13:05:58 год. 21.05.19) - (а.с.171). Позивач додаткові докази не надав, клопотання про їх витребування судом не заявив. Апеляційна скарга також не містить обгрунтування неможливості подачі додаткових доказів до суду першої інстанції і наявність причин, які об`єктивно перешкоджали їх подачі. Крім того, додані позивачем до апеляційної скарги документи не впливають на законність застосування спірною постановою штрафу, оскільки трудове законодавство передбачає можливість роботи працівника за сумісництвом з дотриманням його трудових прав та соціальних гарантій, а договір суборенди техніки ( з екіпажем) взагалі підтвердждує відсутність правових підстав для укладання позивечм договорів безпосередньо з водіями.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Алекс груп" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. в адміністративній справі №160/2107/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 вересня 2019 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук