Справа № 202/1828/19(2-а/202/52/2019)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 202/1828/19(2-а/202/52/2019)
(суддя Марченко Н.Ю. м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2019 року у справі №202/1828/19(2-а/202/52/2019) за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйло Сергія Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 березня 2019 року звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйло Сергія Сергійовича в якому просить визнати незаконними дії відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №889558 від 22.02.2019 року та визнати протиправною і скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №889558 від 22.02.2019 року винесену відповідачем.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 122 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в межах допустимої швидкості руху.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2019 року позов задоволено частково.

Суд, скасував постанову інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Міняйла Сергія Сергійовича серії АР № 889558 від 22 лютого 2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 122 КУпАП закрив на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. В іншій частині адміністративного позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що з наданого суду фотознімку та відеозапису неможливо достовірно ідентифікувати автомобіль, швидкість руху якого вимірювалася, а саме його належність позивачу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції третя особа оскаржила його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не засобом фото або відеофіксації. При цьому, зазначає про те, що позивачем не заперечувалось, що 22.02.2019 року близько 13:48 год. він керував автомобілем та здійснив рух в населеному пункті Миколаївка Дніпропетровської області по вул. Магістральна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії АР №889558 від 22.02.2018 року винесеною відповідачем, 22.02.2019 року о 13:48 годині в с. Миколаївка Дніпропетровського району по вул. Магістральна, 2 у населеному пункті позначеному дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.70 ПДР України позивач керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 112 км/год., перевищивши швидкість руху на 62 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.4).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 3 статі 122 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 5.45 розділу 33 ПДР України визначає дорожній знак «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знак 5.46 цього розділу передбачає «Кінець населеного пункту» 5.46 «Кінець населеного пункту».Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху». Інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано фотофіксацію та відеофіксацію з якої вбачається, що автомобіль чорного кольору здійснює рух по автодорозі (а.с.34, 56).

Однак, надана відповідачем фото та відеофіксація не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки з зазначеного фото та відео не можливо встановити, що на ньому зафіксовано саме автомобіль позивача (державний знак автомобіля зафіксовано не чітко, що унеможливлює його встановлення).

Твердження скаржника про те, що позивач не заперечує факт того, що позивач 22.02.2019 року о 13:48 годині він керував автомобілем в с. Миколаївка Дніпропетровського району по вул. Магістральна не свідчить про те, що на вищезазначеній фото та відеофіксації зафіксовано саме його автомобіль, оскільки ця фіксація могла бути здійснена щодо аналогічного автомобіля, який в цей час проїзджав, тобто не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності.

Слід зазначити й те, з наданої відповідачем відеофіксації (а.с.34) неможливо встановити будь-яких обставин цієї справи, оскільки вона не містить будь-яких пояснень позивача, процедури розгляду адміністративної справи.

Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості оскаржуваної постанови відповідачем не надано.

Щодо твердження скаржника про те, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 є засобом вимірювальної техніки, а не засобом фото або відеофіксації, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про те, що оскільки технічні можливості лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 не звільняють посадову особу патрульної поліції від обов`язку доведення перед судом правомірності та обґрунтованості прийняття ним рішення щодо притягнення до відповідальності позивача.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2019 року у справі №202/1828/19(2-а/202/52/2019) - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко