Справа № 200/7794/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року справа №200/7794/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Геращенка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року у справі № 200/7794/19-а (головуючий І інстанції Смагар С.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Маріупольське ОУПФУ) про:

- визнання неправомірними дій Маріупольського ОУПФУ, які виразились у незастосуванні при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016 - 2017 роки, при призначенні пенсії;

- скасування рішення відповідача № 6 від 12 червня 2018 року;

- зобов`язання Маріупольського ОУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2016 - 2017 роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 18 травня 2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнання неправомірними дій відповідача щодо невірного перерахунку пенсії при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії шляхом виключення періоду з 1 липня 2006 року по 31 березня 2010 року при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі з дня невірного нарахування - 1 квітня 2010 року (а.с. 4-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 43-45).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів посилався на те, що в мотивувальній частині судового рішення відсутні посилання на норми права та причини відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо невірного перерахунку пенсії при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі та зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії шляхом виключення періоду з 1 липня 2006 року по 31 березня 2010 року при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі з дня невірного нарахування - 1 квітня 2010 року. зазначає, що відповідач обрав невірний період при проведенні оптимізації коефіцієнта заробітної плати. Посилаючись на правову позицію Верховного суду України в постанові від 09.06.2015 року у справі № 21-550а14, позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії з 14.02.2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто 2016 - 2017 роки (а.с. 46-49).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини справи.

Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та відповідні пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача як отримувач пенсії, призначеної відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25 жовтня 1999 року (протокол від 8 грудня 1999 року № 39).

Позивач звертався до пенсійного органу з заявами про здійснення перерахунку його пенсії за стажем та заробітною платою (заяви від 31 грудня 2003 року, 13 березня 2006 року, зава № 373 у квітні 2008 року, від 28 травня 2010 року, 12 квітня 2012 року) (а.с. 34-38).

17 травня 2018 року позивач звернувся до Центрального ОУПФУ м. Маріуполя із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший (а.с. 15).

Рішенням Маріупольського ОУПФУ від 12 червня 2018 року № 6 позивачу відмовлено у розгляді документів, оскільки порушено порядок звернення за перерахунком та відсутні підстави, оскільки законодавством не передбачено перехід з пенсії за віком на пенсію за віком (а.с 16).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною другою зазначеної статті Закону передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписи частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV визначають, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Закон України від 28 лютого 1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Нормами статті 55 зазначеного Закону визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно положень частини 1 даної норми Закону встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо врахуванням висновків, викладених Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Позивач вважає, що при зверненні із заявою до відповідача після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, він набув право фактично на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах з її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, з урахуванням показників середньої заробітної плати за 2016-2017 роки.

Суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими зазначені доводи позивача, з огляду на те, що нормами статті 55 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Втім вид пенсії відповідає та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом № 1058-IV.

Суд апеляційної інстанції погоджує доводи відповідача, що оскільки заява позивача до управління фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за два останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (за 2016-2017 роки).

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині визнання неправомірними дій Маріупольського ОУПФУ щодо незастосування при розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2016 - 2017 роки, при призначенні пенсії; скасування рішення відповідача № 6 від 12 червня 2018 року; зобов`язання Маріупольського ОУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто (2016 - 2017 роки), з дати звернення до органу пенсійного фонду за призначенням пенсії, тобто з 18 травня 2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас, суд першої інстанції при вирішенні справи розглянув не всі позовні вимоги, а саме, поза увагою суду залишені вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо невірного перерахунку пенсії при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі; зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії шляхом виключення періоду з 1 липня 2006 року по 31 березня 2010 року при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі з дня невірного нарахування - 1 квітня 2010 року.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вищезазначених позовних вимог, оскільки згідно наявних в матеріалах справи копій документів з пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено відсутність будь-яких звернень останнього до пенсійного органу з питань виключення будь-якого періоду із заробітної плати (а.с. 31-41).

Доказів звернення до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку пенсії шляхом виключення періоду з 1 липня 2006 року по 31 березня 2010 року при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі з дня невірного нарахування - 1 квітня 2010 року - позивачем суду не надано.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу по суті декількох позовних вимог, проте розглянув не всі позовні вимоги, тобто порушив норми процесуального права, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення мотивувальної частини.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 серпня 2019 року у справі № 200/7794/19-а - змінити шляхом доповнення мотивувальної частини обгрунтуванням відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невірного перерахунку пенсії при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі та зобов`язання Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області провести перерахунок пенсії шляхом виключення періоду з 1 липня 2006 року по 31 березня 2010 року при оптимізації коефіцієнта по заробітній платі з дня невірного нарахування - 1 квітня 2010 року.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 25 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова