Справа № 640/15048/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 вересня 2019 року м. Київ № 640/15048/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Провідного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1
до Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

09.08.2019 Провідний спеціаліст відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81, код ЄДР: 41693471), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України щодо ненадання провідному спеціалісту відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1 професійного навчання державних службовців, уперше призначених на державну службу протягом року з дня призначення;

2) зобов`язати Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України доповнити наказ Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України від 16.09.2019 № 125/ОС-19 про навчання ОСОБА_1 такими позиціями:

- направити провідного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України для здобуття професійного навчання державних службовців, уперше призначених на державну службу протягом року з дня призначення;

- виплачувати середню заробітну плату провідному спеціалісту відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально- виконавчої служби України ОСОБА_1 протягом всього часу професійного навчання в Національної академії державного управління при Президентові України;

- оплатити провідному спеціалісту відділу організаційно-аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та - адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1 кошти, передбачені на відрядження до Національної академії державного управління при Президентові України;

- оплатити проживання провідного спеціаліста відділу організаційно- аналітичної роботи та планування Управління організаційно-аналітичного, документального та адміністративно-господарського забезпечення Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1 у гуртожитку Національної академії державного управління при Президентові України.

Позов надійшов до суду 09.08.2019, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду м. Києва, проставленого на позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2019 позовну заяву через невідповідність вимогам, встановлених статтями 160, 161 КАС України, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп . 1, блок А, м. Київ, 01601 ) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху: 1) уточнену позовну заяву із уточненням змісту позовних вимог; 2) оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 768,40 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; 3) заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом із обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

26.09.2019 на виконання вимог ухвали суду від 19.08.2019 надано уточнену позовну заяву та заяву про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою.

По-перше, щодо надання оригіналу документу про сплату судового збору за звернення до суду у розмірі 768,40 грн. або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивач заявила клопотання про звільнення її від сплати судового збору.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач просить врахувати її майновий стан та врахувати довідку про заробітну плату за січень-серпень 2019 року та на підставі ст. 133 КАС України повністю звільнити її від сплати судового збору.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, відповідно до фабули ст. 8 Закону України «Про судовий збір» щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми, суд зазначає, що умови для звільнення сплати судового збору визначені ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може звільнити особу від сплати судового збору, лише у тому випадку, коли остання надасть суду підтверджуючі документи щодо незадовільного майнового стану та, як наслідок неможливість сплати нею судового збору.

У заяві про залишення позовної заяви без руху від 19.08.2019, у відповідності до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», позивачу було запропоновано надати суду декларацію фізичної особи про її доходи за 2018 рік або довідку з органів державної фіскальної служби про отримані доходи за попередній рік, тобто за 2018 рік, з яких можливо було б суду пересвідчитись у незадовільному майновому стані позивача.

Поміж тим, позивачем не надано суду, ані декларації ОСОБА_1 , про її доходи за 2018 рік, ані довідки з органів державної фіскальної служби про отримані доходи за 2018 рік.

В той же час, позивачем надана довідка від 17.09.2019 № 6/2-75, яка видана Адміністрацією державної кримінально-виконавчої служби України, в якій зазначено, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.08.2019 склала 48 820,26 грн., з яких на руки отримано 38936,68 грн

В той же час, суд звертає увагу позивача на п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Тобто, позивача може бути звільнено від сплати судового збору у лише у тому разі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Зважаючи на те, що позивачем не надано суду ані декларації ОСОБА_1 про її доходи за 2018 рік, ані довідки з органів державної фіскальної служби про отримані доходи за 2018 рік, підстав для звільнення від сплати судового збору не має.

Між тим, додаткового до наведеного та щодо доходів за 2019 рік, слід зазначити, що заробітна плата ОСОБА_1 за вказаний (неповний період) склала 48 820,26 грн., з яких на руки отримано у розмірі 38936,68 грн. від якої 5 відсотків складає 1946,83 грн. Натомість, ухвалою суду від 19.08.2019 позивача було зобов`язано сплатити судовий збір у розмірі 768,40 грн., що є значно меншим розміром від відсоткового розміру доходу позивача, отриманого за поточний неповний рік.

Відтак, зважаючи на викладені обставини, а також беручи до уваги той факт, що, по-перше, позивачем не надано суду, ані декларації ОСОБА_1 , про її доходи за 2018 рік, ані довідки з органів державної фіскальної служби про отримані доходи за 2018 рік, по-друге, навіть виходячи з відомостей за неповний 2019 рік, розмір судового збору не перевищує розмір відсоткового доходу позивача, отриманого за поточний неповний рік, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки судом не встановлено обставин незадовільного майнового стану позивача та неможливості останньою сплатити судовий збір у вказаному розмірі.

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору позивачкою не зазначено.

По-друге, щодо строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.08.2019 позивачу було запропоновано суду, у відповідності до ст. 123 КАС України надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

На виконання вказаних вимог позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, в якій зазначено про те, що: «за те, що я захищаю свої права, мене в Адміністрації ДКВС України карали. Щоб не витрачати кошти на моє професійне навчання мені влаштували мобінг. Про те, що мені створювалися перешкоди для захисту моїх прав відомо всім в Адміністрації ДКВС України і, напевно, за її межами. На підтвердження цього надаю суду доказ того, що я не могла раніше звернутися до суду, бо мені погрожували. До суду звернулася тільки тоді, коли я дізналася, що вступила до Національної академії державного управління при Президентові України».

З огляду на що просить суд причини пропуску строку звернення до суду визнати поважними та поновити строк звернення до суду.

Разом з тим, суд зазначає, що наведені позивачем обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, що викладені у заяві позивач про поновлення строку звернення до суду, доданої до заяви на усунення недоліків позовної заяви від 26.09.2019, не можуть бути визнані судом достатніми, а причини - поважними, з огляду на наступне.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У позовній заяві позивач зазначила, що право на звернення до суду у неї виникло з 10.05.2019, натомість до суду позивач звернулась 09.07.2019, тобто поза межами місячного строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Посилання позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що вона не могла раніше звернутися до суду, суд вважає необґрунтованим, оскільки позивачем не надано суду жодних у розумінні ст. 73 КАС України доказів, з яких суд міг переконатись у наявності реальних перешкод, які були об`єктивно непереборними з дійсними істотними труднощами звернутися до суду.

Доданий до заяви анонімний лист, на який позивач посилається у заяві про поновлення строку звернення до суду, як доказ того, що їй погрожували, не є належним доказом, який свідчить про неможливість звернення позивача до суду у строк визначений законом. При цьому, відсутні будь-які звернення до правоохоронних органів чи контролюючих органів щодо, як зазначає позивачка, переслідувань.

Також суд зазначає, що у вказаній заяві позивачем наведено певні факти, зокрема, позивач зазначає, що до суду остання звернулася лише тоді коли дізналася, що вступила до Національної академії державного управління при Президентові України, які неможливо взагалі поєднати зі строком звернення до суду, тобто у логічному зв`язку, такі факти не містять жодного відношення до обставин, які могли би унеможливити та/або ускладнити позивачу строк звернення до суду.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 є неповажними та, як наслідок суд не вбачає належних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

При цьому, згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява також повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі, визначеному судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 19.08.2019 у розмірі 768,40 грн., тобто не виконано у повному обсязі вимоги ухвали суду від 19.08.2019 про залишення позовної заяви без руху, не надано доказів, які б підтверджували неможливість сплату позивачем судового збору у вказаному розмірі та на підставі яких, суд міг би пересвідчитись у незадовільному майновому стані позивача, а також беручи до уваги те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, а причини його пропуску судом визнані неповажними, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 1 та п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст. 123, п.п. 1 та 9 ч. 3 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Причини пропуску звернення до суду ОСОБА_1 , що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, наданої до заяви від 26.09.2019 на усунення недоліків позовної заяви, визнати неповажними.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Позовну заяву повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 -- 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) .

Суддя О.А. Кармазін