Справа № 480/686/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 р. Справа № 480/686/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Бершова Г.Є.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2019, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 05.04.19 по справі № 480/686/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 140079000 від 01.02.2019 про відмову в оформлення (видачі) позивачці посвідки на тимчасове проживання; зобов`язати відповідача оформити (видати) позивачці посвідку на тимчасове проживання.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом 2015 - 2018 років ОСОБА_1 отримувала як іноземний громадянин посвідки на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 терміном дії до 26.11.2016 та НОМЕР_2 з терміном дії до 12.02.2019 відповідно. 01.02.2019 відповідачем прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 4 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322. Зазначає, що з 16.03.2001 є громадянкою Російської Федерації, паспорт громадянина України не отримувала. Позивачка вважає дії відповідача щодо прийняття оскаржуваного рішення як порушення свого права на законне перебування в Україні, яке належить захисту та відновленню в судовому порядку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт " НОМЕР_3 " громадянки Російської Федерації, виданий 31.07.2015 терміном дії до 31.07.2025 (а.с. 26-27) та відповідно до копії довідки Генерального Консульства Російської Федерації в м. Харків від 16.03.2001 № 29971, набула громадянства Російської Федерації 16.03.2001 (а.с. 32).

06.07.2015 між громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 06.11.2015 (а.с. 29).

У лютому 2018 позивач звернувся до відповідача із заявою іноземця чи особи без громадянства для отримання посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із возз`єднанням сім`ї з громадянами України від 06.02.2018 № 124 (а.с.25).

13.02.2018 Управлінням на підставі заяви № 124 від 06.02.2018 ОСОБА_1 видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 терміном дії до 12.02.2019.

У зв`язку з закінченням терміну дії посвідки на тимчасове проживання 17.01.2019 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою-анкетою № 140079000 (а.с. 31)

01.02.2019 відповідачем прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 4 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (а.с. 40).

Позивачка не погодилась із таким рішенням відповідача та оскаржила його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що представником позивача не надано жодних доказів виходу ОСОБА_1 з громадянства України, а тому відповідачем правомірно винесено рішення № 140079000 від 01.02.2019 про відмову в оформленні (видачі) позивачці посвідки на тимчасове проживання.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із статтею 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, як на момент отримання позивачем посвідки на тимчасове проживання в Україні так і на час прийняття рішення про її скасування визначався Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI, який також встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 18 частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини 13 статті 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - дванадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Згідно із ч. 13 ст. 5 Закону № 3773-VI, підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною тринадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

25.04.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 322 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання".

Відповідно до п. 1 Порядку, посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Пункти 19 - 21 Порядку встановлюють, що у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).

Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки.

Працівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

Відповідно до п. 37, рішення про оформлення посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі.

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідач визначає підпункт 4 пункту 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, а саме - встановлено належність позивачки до громадянства України.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Краснодон Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 33) і згідно відомостей, внесених до свідоцтва ОСОБА_1 її батьки станом на дату її народження перебували в громадянстві України. Батько позивачки, ОСОБА_3 , є громадянином України та у зв`язку із втратою паспорту колишнього СРСР серії НОМЕР_6 , виданого 15.08.1988 Краснодонським МВ Луганської області, 05.09.1988 отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 у Вугледарському МВ УМВС України в Донецькій області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_8 строком дії до 20.03.2023 (а.с. 34-39).

Пункт 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про громадянство України" від 8 жовтня 1991 року № 1637-XII (чинного на момент народження позивачки) передбачає, що при різному громадянстві батьків, з яких один на момент народження дитини перебував у громадянстві України, дитина є громадянином України: 1) якщо вона народилася на території України.

На підставі вищезазначеного судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України з 27.07.1994, тобто з моменту народження.

Згідно пункту першого ст. 6 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-ІІІ (далі - Закон № 2235-ІІІ) визначено, що громадянство України набувається, зокрема: 1) за народженням.

Стаття 7 Закону № 2235-ІІІ визначає порядок набуття громадянства України за народженням таким чином: особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Статтею 17 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 № 2235-ІІІ передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 18 Закону № 2235-ІІІ встановлено, що громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням. Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 23 Закону, Комісія при Президентові України з питань громадянства: 1) розглядає заяви про прийняття до громадянства України, вихід з громадянства України та подання про втрату громадянства України і вносить пропозиції Президенту України щодо задоволення цих заяв та подань.

Позивачем до суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу виходу ОСОБА_1 з громадянства України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення № 140079000 від 01.02.2019 про відмову в оформленні (видачі) позивачці посвідки на тимчасове проживання відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є законним, обґрунтованим, прийнятим на підставі, в порядку і межах встановлених Конституцією України та чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2019 по справі № 480/686/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов