Справа № 620/1393/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1393/19 Суддя першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Епель О.В., Парінова А.Б.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства на проголошене о 11 годині 56 хвилин рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, повний текст якого складено 24 липня 2019 року, у справі за адміністративним позовом Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства (далі - Позивач, Остерське ВУЖКГ) звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області (далі - Відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафів від 11.04.2019 року №25-10-006/0237/125 та №25-10-006/0237/126.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо повідомлення Позивача про перенесення розгляду справи за фактом порушення трудового законодавства, а матеріалами справи підтверджується вчинення Остерським ВУЖКГ порушень трудового законодавства, за що передбачена відповідальність незалежно від часу усунення таких порушень. Водночас, суд зауважив на правильності аргументів Позивача що виявлене Відповідачем порушення ст. 117 Кодексу законів про працю України щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є самостійним видом відповідальності, а не порушенням законодавства про працю у розумінні ст. 265 КЗпП України.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок, що Позивачем було отримано повідомлення Відповідача про перенесення розгляду справи, адже відповідні обставини матеріалами справи не підтверджуються. Крім того, наголошує, що виявлені у ході інспекційного відвідування порушення вимог трудового законодавства були усунуті Остерським ВУЖКГ 28.02.2019 року, тобто ще до початку проведення перевірки, що унеможливлює притягнення Позивача до відповідальності, у тому числі з підстав порушення принципу пропорційності. Окремо підкреслює, що суд погодився з доводам Остерського ВУЖКГ про те, що сплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є самостійним видом відповідальності, а не порушенням законодавства про працю у розумінні ст. 265 КЗпП України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 року задоволено заяву Остерського ВУЖКГ про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі постанов Управління Держпраці у Чернігівській області від 11.04.2019 року №25-10-006/0237/125 у виконавчому провадженні №59530079 та №25-10-006/0237/126 у виконавчому провадженні №59530100 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.09.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління Держпраці у Чернігівській області просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції вказує на вмотивованість висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для прийняття оскаржуваних постанов. Стверджує, що належними і допустимими доказами підтверджено факт повідомлення Позивача про відкладенні розгляду справ про порушення законодавства про працю, що вірно встановлено судом першої інстанції. Наголошує, що усунення порушень трудового законодавства не є підставою для звільнення суб`єкта від відповідальності, що прямо випливає зі змісту п. 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Крім того, від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 11.02.2019 року та 21.02.2019 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області від профспілкового комітету Остерського ВУЖКГ та від ОСОБА_2 отримані листи з повідомленнями про порушення Остерським ВУЖКГ законодавства про працю щодо нарахування заробітної плати у меншому за мінімальний розмірі, невплати компенсації за затримку розрахунку при звільнення та невірного нарахованої доплати до мінімальної заробітної плати у січні-лютому 2019 року (а.с. 60-61).

На підставі зазначеної інформації посадовою особою Управління Держпраці у Чернігівській області видано наказ від 06.03.2019 року №80 (а.с. 62) та складено направлення на проведення контрольного заходу від 06.03.2019 року №282 (а.с. 63).

14.03.2019 року було проведено інспекційне відвідування Остерського ВУЖКГ , в ході якого встановлено таке:

- статті 47 Кодексу законів про працю України, а саме: у період з січня 2019 року по момент проведення інспекційного відвідування, а саме: 14.03.2019 звільнено 3 працівника. Так, наказом керівництва Остерського ВУЖКГ від 13.02.2019 № 14 «Про скорочення чисельності або штату працівників» водороздавальників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 13.02.2019 звільнено у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Під час огляду наказу керівництва Остерського ВУЖКГ від 13.02.2019 № 14 «Про скорочення чисельності або штату працівників» відміток про ознайомлення з вказаним наказом працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не має, відміток про вручення працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказаного наказу також не має.

Лист про направлення вказаного наказу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в ході інспекційного відвідування не надано, акт про відмову від підпису в наказі та акт про відмову від отримання вказаного наказу для огляду не надано, що є порушенням статті 47 Кодексу законів про працю України;

- статті 95 Кодексу законів про працю України, а саме: в Остерському ВУЖКГ не дотримується мінімальна заробітна плата законодавчо встановлена на 01.01.2019. Так, наказом керівництва Остерського ВУЖКГ від 13.02.2019 № 14 «Про скорочення чисельності або штату працівників» водороздавальників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 13.02.2019 звільнено у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Відповідно до книги нарахування заробітної плати Остерського ВУЖКГ , при звільненні звільненим нараховано: ОСОБА_3 10208,72 грн. із них: вихідна допомога при звільненні 4489,30 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 3420,72 грн., ОСОБА_4 9644,15 грн. із них: вихідна допомога при звільненні 4726,81 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 2618,64 грн., ОСОБА_5 8284,93 грн., із них: вихідна допомога при звільненні 4599,58 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 1157,68 грн. Таким чином, відповідно до наданої відомості нарахування коштів від 13.02.2019 на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано 10527,79 грн., ОСОБА_4 було перераховано 10212,13 грн., ОСОБА_5 було перераховано 8546,92 грн. Одночасно з цим, заробітна плата за січень 2019 року та лютий 2019 року трьом звільненим працівникам нарахована із розрахунку 3723,00 грн., тоді коли мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 встановлена на рівні 4173,00 грн., що є порушенням статті 95 Кодексу законів про працю України;

- частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме: при звільненні працівників, виплата всіх розрахункових коштів, не проводиться в день звільнення. Так, наказом керівництва Остерського ВУЖКГ від 13.02.2019 № 14 «Про скорочення чисельності або штату працівників» водороздавальників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 13.02.2019 звільнено у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Відповідно до книги нарахування заробітної плати Остерського ВУЖКГ , при звільненні звільненим нараховано: ОСОБА_3 10208,72 грн. із них: вихідна допомога при звільненні 4489,30 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 3420,72 грн., ОСОБА_4 9644,15 грн. із них: вихідна допомога при звільненні 4726,81 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 2618,64 грн., ОСОБА_5 8284,93 грн., із них: вихідна допомога при звільненні 4599,58 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 1157,68 грн. Таким чином, відповідно до наданої відомості нарахування коштів від 13.02.2019 на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано 10527,79 грн., ОСОБА_4 було перераховано 10212,13 грн., ОСОБА_5 було перераховано 8546,92 грн. Одночасно з цим, заробітна плата за січень 2019 року та лютий 2019 року трьом звільненим працівникам нарахована із розрахунку 3723,00 грн., тоді коли мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 встановлена на рівні 4173,00 грн., що є порушенням статті 95 Кодексу законів про працю України. Одночасно з цим, Остерським ВУЖКГ лише 28.02.2019 зроблений перерахунок заробітної плати до розміру мінімальної заробітної плати - 4173,00 грн. і відповідно до наданої відомості нарахування коштів від 28.02.2019 на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано доплату у сумі 710,87 грн., ОСОБА_4 було перераховано доплату у сумі 704,77 грн., ОСОБА_5 було перераховано доплату у сумі 710,87 грн., що є порушенням статті 116 Кодексу законів про працю України, так як, всі належні суми, що належали звільненим працівникам від підприємства, установи, організації при звільненні, провадились не в день звільнення, а лише 28.02.2019;

- частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України, а саме: у разі невиплати з вини керівництва Остерського ВУЖКГ України належних звільненим працівникам сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, наприклад наказом керівництва Остерського ВУЖКГ від 13.02.2019 № 14 «Про скорочення чисельності або штату працівників» водороздавальників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 13.02.2019 звільнено у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Відповідно до книги нарахування заробітної плати Остерського ВУЖКГ , при звільненні звільненим нараховано: ОСОБА_3 10208,72 грн. із них: вихідна допомога при звільненні 4489,30 грн. компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 3420,72 грн., ОСОБА_4 9644,15 грн. із них: вихідна допомога при звільненні 4726,81 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 2618,64 грн., ОСОБА_5 8284,93 грн., із них: вихідна допомога при звільненні 4599,58 грн., компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки 1157,68 грн. Таким чином, відповідно до наданої відомості нарахування коштів від 13.02.2019 на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано 10527,79 грн., ОСОБА_4 було перераховано 10212,13 грн., ОСОБА_5 було перераховано 8546,92 грн. Одночасно з цим, заробітна плата за січень 2019 року та лютий 2019 року трьом звільненим працівникам нарахована із розрахунку 3723,00 грн., тоді коли мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 встановлена на рівні 4173,00 грн, що є порушенням статті 95 Кодексу законів про працю України. Одночасно з цим, Остерським ВУЖКГ лише 28.02.2019 зроблений перерахунок заробітної плати до розміру мінімальної заробітної плати - 4173,00 грн і відповідно до наданої відомості нарахування коштів від 28.02.2019 на картковий рахунок ОСОБА_3 було перераховано доплату у сумі 710,87 грн., ОСОБА_4 було перераховано доплату у сумі 704,77 грн., ОСОБА_5 було перераховано доплату у сумі 710,87 грн., що є порушенням статті 116 Кодексу законів про працю України, так як, всі належні суми, що належали звільненим працівникам від підприємства, установи, організації при звільненні, провадились не в день звільнення, а лише 28.02.2019. Крім того, на момент закінчення проведення інспекційного відвідування керівництвом Остерського ВУЖКГ звільненим працівникам не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є порушенням статті 117 Кодексу законів про працю України. Жодного документу про те, що звільненим працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виплачувався середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не надано;

- пункт 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58, а саме: працівники Остерського ВУЖКГ не ознайомлюються в особистій картці (типова відомча форма № П-2) з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення. Так, наприклад, наказом керівництва Остерського ВУЖКГ від 13.02.2019 № 14 «Про скорочення чисельності або штату працівників» водороздавальників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з 13.02.2019 звільнено у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Однак, з записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, керівництво Остерського ВУЖКГ ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не ознайомило, що підтверджується наданими для інспекційного відвідування особовими картками типова відомча форма № П-2.

Результати контрольного заходу зафіксовано в акті від 14.03.2019 року №25-10-006/0237 (а.с. 21-28).

Листом від 12.04.2019 року № 46 Остерське ВУЖКГ повідомило Управління Держпраці у Чернігівській області про те, що заробітна плата всім працівникам перерахована відповідно до розміру мінімальної заробітної плати 4173,00 грн., а звільненим робітникам перерахована та виплачена 28.02.2019 року, що підтверджує відомість № 17 від 28.02.2019 року. Неправильне нарахування проводилось у зв`язку з тим, що у січні місяці 2019 року стався збій програмі нарахування заробітної плати, помилка була виявлена 28.02.2019 року, перерахунок відразу був зроблений і виплата сум різниці звільненим працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 була проведена у той же день 28.02.2019 (а.с. 18).

За результатами інспекційного відвідування інспектором праці Кульбакою О.П. винесено припис про усунення виявлених порушень від 19.03.2019 року № 25-10-006/0163, яким зобов`язано т.в.о. начальника Остерського ВУЖКГ Музику Ф.А . у строк до 29.03.2019 року усунути порушення (а.с. 28-29).

21.03.2019 року начальником Управління Держпраці у Чернігівській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № 81, яким прийнято до розгляду акт інспекційного відвідування від 14.03.2019 року № 25-10-006/0237 та призначено розгляд справи на 14:20 04.04.2019 за адресою: м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 39, каб. 802 (а.с. 64), про що доведено до відома Позивача повідомленням від 25.03.2019 року № 10-04/1809 (а.с. 13, 65-66).

У зв`язку з надходженням клопотання Позивача про перенесення розгляду справи з підстав хвороби останнього повідомлено, що справу за фактом порушення Остерським ВУЖКГ трудового законодавства начальником Управління Держпраці у Чернігівській області Дорошенком С.В. буде розглянуто 11.04.2019 о 14:00 за адресою: м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 39, каб. 802 (а.с.14-15, 68).

У подальшому, на підставі вказаного акту від 14.03.2019 року № 25-10-006/0237 Відповідачем 11.04.2019 року було прийнято постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:

- № 25-10-006/0237/125, якою на Остерське ВУЖКГ накладено штраф у розмірі 4173,00 грн. за те, що при звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від підприємства, не проводиться в день звільнення (частина перша статті 116 Кодексу законів про працю України);

- № 25-10-006/0237/126, якою на Остерське ВУЖКГ накладено штраф у розмірі 125 190,00 грн. за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а саме: ненарахування та невиплату працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 в період з 01.01.2019 року по 13.02.2019 року мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством (стаття 95 Кодексу законів про працю України); ненарахування та невиплату середнього заробітку звільненим працівникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 за весь час затримки з дати звільнення 13.02.2019 року по день фактичного розрахунку 28.02.2019 року (частина перша статті 117 Кодексу законів про працю України) (а.с. 31, 33).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 95, 116, 117, 259, 265 Кодексу законів про працю України, а також низки підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Відповідачем було дотримано порядок повідомлення Позивача про розгляду справи, а встановлені у ході інспекційного відвідування порушення Позивачем трудового законодавства підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96)).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до п. 7 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

При цьому судовою колегією враховується, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 визнано нечинною.

Відповідно до ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Уряду України від 29.04.2017 року № 295 втратила чинність 14.05.2019 року з моменту набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року. Отже, приписи Порядку №295 застосовуються судом до спірних правовідносин, оскільки він був чинний на момент проведення інспекційного відвідування Позивача.

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Відповідно до пп. пп. 1, 3 п. 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, інспекційне відвідування Остерського ВУЖКГ було здійснене працівниками Управління Держпраці у Чернігівській області у зв`язку зі зверненням працівника про порушення щодо нього законодавства про працю. Відтак, інспекційне відвідування Позивача проведено за наявності на те правових підстав.

Згідно п.п. 19-21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, результати проведеного Управлінням Держпраці у Чернігівській області інспекційного відвідування зафіксовані у відповідному акті, в якому зазначені допущені Позивачем порушення норм законодавства про охорону праці. При цьому, як вірно підкреслено судом першої інстанції, згаданий акт підписаний об`єктом відвідування без зауважень, які не були подані й у межах встановленого триденного строку.

Щодо обґрунтованості притягнення Остерського ВУЖКГ до відповідальності, з правомірністю якого погодився суд першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Приписи абз. 4, 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України визначають, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для притягнення юридичної особи до відповідальності є встановлення факту недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено Чернігівським окружним адміністративним судом, у ході проведення інспекційного відвідування Остерського ВУЖКГ було встановлено, що при звільненні працівників виплата всіх розрахункових коштів не проводилася у день звільнення, а саме: зі звільненими 13.02.2019 року водороздавальниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 остаточний розрахунок сум заробітної плати, що належали звільненим працівникам, були проведені не в день звільнення, а лише 28.02.2019 року. Крім того, Остерським ВУЖКГ розрахунок заробітної плати працівникам здійснювався без дотримання розміру мінімальної заробітної плати, законодавчо встановленої на 01.01.2019 року.

При цьому, суд вірно акцентував увагу на тому, що Позивачем не заперечувався факт наявності виявлених під час інспекційного відвідування та зафіксованих в акті від 14.03.2019 року № 25-10-006/0237 порушень вимог законодавства про працю.

Відхиляючи посилання Остерського ВУЖКГ на те, що встановлені інспектором порушення усунуті на час проведення перевірки, а виникли вони у зв`язку з технічним збоєм у програмі нарахування заробітної плати, суд першої інстанції з посиланням на п. 29 Порядку №295 прийшов до висновку, що відповідні обставини не можуть бути підставою для звільнення особи від відповідальності.

Такі твердження Чернігівського окружного адміністративного суду, на переконання судової колегії, є обґрунтованими.

Так, відповідно до п. 29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Тобто, якщо під час інспекційного відвідування встановлено, зокрема, факти несвоєчасної та не у повному обсязі виплати заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.06.2019 року у справі № 2140/1828/18 в аналогічних за змістом правовідносинах, яка, в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, має враховуватися судами.

Викладеним, поряд з іншим, спростовуються доводи Остерського ВУЖКГ про порушення Управлінням Держпраці у Чернігівській області принципу пропорційності щодо накладення на підприємство штрафу за порушення, яке було усунуто, оскільки норми п. 29 Порядку №295 покладають на суб`єкта владних повноважень в силу положень ч. 2 ст. 19 Конституції України їх безумовне дотримання.

Посилання Апелянта на те, що всупереч вимог п. 29 Порядку №295 Відповідачем було винесено припис 19.03.2019 року, у той час як інспекційне відвідування проведене 14.03.2019 року, а відтак наявні порушення вимог п. 29 Порядку №295, судовою колегією оцінюється критично, оскільки згаданою правовою нормою передбачено одночасне винесення припису із вжиттям заходів до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності. Разом з тим, положеннями п. 29 Порядку №295 не передбачено винесення припису у день проведення інспекційного відвідування.

Крім того, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що виявлене Відповідачем порушення ст. 117 КЗпП України, яке полягає у невиплаті Позивачем середнього заробітку за час затримки розрахунку зі звільненими працівниками, є самостійним видом відповідальності, а не порушенням законодавства про працю в розумінні ст. 265 даного Кодексу.

Разом з тим, оскільки у ході інспекційного відвідування встановлено обрахунок заробітної плати за січень 2019 року та лютий 2019 року трьом звільненим працівникам із розрахунку 3 723,00 грн., у той час як коли мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 року згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлена на рівні 4 173,00 грн., то накладення на Остерське ВУЖКГ штрафу за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, є правомірним.

Твердження Апелянта про безпідставність висновку суду першої інстанції про те, що Позивача не було належним чином повідомлено про перенесення розгляду справи про порушення законодавства про працю судова колегія вважає помилковим з огляду на таке.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Згідно п. п. 6, 7 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Разом з тим, наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, копією повідомлення від 04.04.2019 року №10-04/2075 (а.с. 68) та результатами відстеження поштового відправлення №192 (а.с. 69), підтверджується отримання Позивачем 05.04.2019 року, тобто за п`ять днів, відомостей про відкладення розгляду справи на 11.04.2019 року. Твердження Остерського ВУЖКГ про те, що відомості про вручення такого відправлення є недостовірними з огляду на те, що поштовим відділенням зазначено час вручення повідомлення 19:00, судовою колегією відхиляються, оскільки даними відомостями підтверджується день отримання поштового відправлення, а не безпосередньо час його отримання. Крім того, повідомлення від 25.03.2019 року №10-04/1809 про розгляд справи 04.04.2019 року, отримання якого Апелянтом не заперечується, також згідно результатів відстеження поштового відправлення №943 було вручено о 19:00 26.03.2019 року.

З урахуванням встановлених вище обставин судова колегія вважає обґрунтованим накладення на Остерське ВУЖКГ штрафів у розмірі 4 173,00 грн. та 125 190,00 грн., що вірно підкреслив і суд першої інстанції, висновки якого доводами апеляційної скарги спростовані не були.

Щодо заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням. Тобто, із набранням законної сили рішенням суду про відмову у задоволенні позову заходи забезпечення позову втрачають свою дію, а відтак у даному випадку постановлення окремого судового рішення щодо скасування заходів забезпечення позову процесуальним законом не передбачено.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді О.В. Епель

А.Б. Парінов

Повний текст постанови складено « 25» вересня 2019 року.