Справа № 675/1953/17
Суддя: Янішевська О. С.
Дата ухвалення: 2019-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1953/17
Провадження № 2-а/675/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2019 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді Янішевської О. С., секретаря судового засідання Беліци М. О.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Каруна В. П.,

представника відповідача Альміза В. М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про визнання протиправними та скасування постанов начальника установи про накладення заходів стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про визнання протиправними та скасування постанов начальника установи про накладення заходів стягнення, якими, на думку засудженого, порушені права ОСОБА_1 , мотивуючи це наступним чином. ОСОБА_1 вказав, що відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» за вироком суду. Засуджений посилається на те, що постановою начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 12 вересня 2017 року до нього застосоване стягнення у виді суворої догани за те, що нібито 08 вересня 2017 року о 16 годині 20 хвилин під час прийняття планової варти та проведення повного обшуку ОСОБА_1 допустив прояв нетактовної поведінки, поводив себе грубо та нахабно, розмахував руками, звертався до представників адміністрації на «ти», на зроблені зауваження не реагував. Крім того, постановою начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 12 вересня 2017 року на нього накладено стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 10 діб без виводу на роботу за те, що нібито 09 вересня 2017 року о 06 годині 55 хвилин під час обходу медичної частини ОСОБА_1 допустив прояв нетактовної поведінки на адресу представників установи, висловлювався словами, що принижують людську гідність, погрожував фізичною розправою. ОСОБА_1 категорично заперечує вчинення вказаних дій, за які на нього накладені заходи стягнення. Позивач просив визнати протиправними та скасувати названі постанови начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)».

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Карун В. П. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали.

Представники відповідача Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» у судовому засіданні заявлені вимоги не визнавали.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані суду матеріали, суд знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За вимогами ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАC України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За вимогами п. 13-1 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 539 КПК України визначено, що розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Права і обов`язки засуджених визначені ст. ст. 8, 9 КВК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КВК України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Права і обов`язки засуджених до позбавлення волі визначені ст. 107 КВК України.

Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року № 2186/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433, які діяли на момент винесення постанов начальником Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» відносно ОСОБА_1 і оскаржуються позивачем, регулюють порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі.

Ці Правила обов`язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи.

ОСОБА_1 був обізнаний з вимогами КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, що підтверджуються відповідною розпискою ОСОБА_1 , копія якого додана до матеріалів справи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що з вимогами КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань він не ознайомлений і жодних підписів у наданій розписці не ставив, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Натомість допитаний в ході судового розгляду в якості свідка працівник Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_3 категорично запевнив, що особисто знайомив ОСОБА_1 зі змістом названих документів і ОСОБА_1 власноручно поставив підпис у розписці.

Покази вказаного свідка не були спростовані іншими доказами.

Постановою начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 12 вересня 2017 року до ОСОБА_1 застосоване стягнення у виді суворої догани за те, що 08 вересня 2017 року о 16 годині 20 хвилин під час прийняття планової варти та проведення повного обшуку ОСОБА_1 , який допустив прояв нетактовної поведінки, поводив себе грубо та нахабно, звертався до представників адміністрації на «ти», на зроблені зауваження не відреагував.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вказував на неправомірність зазначеної постанови, не визнав факт вчинення дисциплінарного проступку, зазначив, що жодної нетактовної поведінки не допускав, хоча не заперечував, що обурювався методами проведення повного обшуку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

За вимогами абз. 4 пп. 1 п. ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року № 2186/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433, які діяли на момент винесення постанов начальником Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» відносно ОСОБА_1 і оскаржуються позивачем, засуджені підлягають особистому обшуку з роздяганням, а їх речі - огляду.

Відповідно до вимог пп. 2 п. ІІІ Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 29 грудня 2014 року № 2186/5, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 30 грудня 2014 року за № 1656/26433, які діяли на момент винесення постанов начальником Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» відносно ОСОБА_1 і оскаржуються позивачем, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

Допитаний в ході судового розгляду справи в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що як начальник відділення особисто проводив перевірку з приводу вчиненого ОСОБА_1 08 вересня 2017 року порушення та категорично стверджує про вчинення засудженим ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді нетактовної поведінки до працівників установи під час проведення повного обшуку при прийнятті планової варти.

Покази свідка не були спростовані доказами, дослідженими в холі судового розгляду.

Факт вчинення ОСОБА_1 08 вересня 2017 року дисциплінарного проступку також підтверджується доданою до матеріалів справи копією рапорту Клебана І . М. від 08 вересня 2017 року.

Сам ОСОБА_1 стверджує, що жодних письмових пояснень з приводу нетактовної поведінки 08 вересня 2017 року не писав.

Разом з тим, до матеріалів справи додана копія письмових пояснень, які власноручно виклав ОСОБА_1 та надав начальнику відділення ОСОБА_4 . У вказаних поясненнях ОСОБА_1 визнав свою вину у прояві нетактовної поведінки на адресу працівників адміністрації.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_4 категорично стверджує, що саме ОСОБА_1 власноручно писав пояснення на вимогу ОСОБА_4

Вказаний факт не був спростований в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою.

За невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення, передбачені ст. 132 КВК України.

Судом встановлено, що постанова винесена начальником Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» 12 вересня 2017 року відповідає вимогам чинного на момент винесення законодавства, винесена в порядку та у спосіб встановлений законом.

Вказаний факт не був спростований в ході судового розгляду.

Постановою начальника Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» від 12 вересня 2017 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 10 діб без виводу на роботу за те, що 09 вересня 2017 року о 06 годині 55 хвилин ОСОБА_1 допустив порушення режиму відбування покарання, а саме: під час обходу медичної частини даний засуджений допустив прояв нетактовної поведінки в адресу представників установи, висловлювався словами, що принижують людську гідність, погрожував фізичною розправою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Про вчинення ОСОБА_1 нетактовної поведінки 09 вересня 2017 року повідомив рапортом працівник Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним рапортом, копія якого додана до матеріалів справи.

Засуджений ОСОБА_1 стверджує, що жодних проявів нетактовної поведінки не допускав.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка засуджений ОСОБА_7 суду показав, що так само, як і ОСОБА_1 , 08 вересня 2017 року після приїзду до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» був поміщений до медичної частини. Свідок не підтвердив того, що ОСОБА_1 поводився нетактовно до ОСОБА_8 , однак зазначив, що ОСОБА_8 робив зауваження ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 висловлював з цього приводу своє невдоволення. Свідок підтвердив, що на ОСОБА_1 був написаний рапорт, однак вказав, що йому невідомо, чи відбирались працівниками установи у ОСОБА_1 будь-які пояснення.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_8 категорично ствердив, що дійсно 09 вересня 2017 року близько 07 години у медичній частині Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» під час роздачі сніданку ОСОБА_1 лаявся до свідка, вживав ненормативну лексику і був незадоволений діями представників установи.

Допитаний в ході судового розгляду справи в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що як начальник відділення особисто проводив перевірку з приводу вчиненого ОСОБА_1 09 вересня 2017 року порушення та категорично стверджує про вчинення засудженим ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді нетактовної поведінки до працівників установи у медичній частині Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)».

Покази свідків не були спростовані доказами, дослідженими в холі судового розгляду.

Сам ОСОБА_1 стверджує, що жодних письмових пояснень з приводу нетактовної поведінки 09 вересня 2017 року не писав.

Разом з тим, до матеріалів справи додана копія письмових пояснень, які власноручно виклав ОСОБА_1 та надав начальнику відділення ОСОБА_4 . У вказаних поясненнях ОСОБА_1 визнав свою вину у прояві нетактовної поведінки на адресу працівників адміністрації.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_4 категорично стверджує, що саме ОСОБА_1 власноручно писав пояснення на вимогу ОСОБА_4

Вказаний факт не був спростований в ході судового розгляду.

Судом встановлено, що постанови, винесені начальником Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» 12 вересня 2017 року відповідають вимогам чинного на момент винесення законодавства, винесені в порядку та у спосіб встановлений законом.

Вказаний факт не був спростований в ході судового розгляду.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6-11, 19-20, 31, 122, 241-246, 250, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомий, місце знаходження Державна установа «Хмельницький слідчий ізолятор» м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 39) до Державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» (місце знаходження: 30300 м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Гагаріна, 2, ) про визнання протиправними та скасування постанов начальника установи про накладення заходів стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 серпня 2019 року.

Суддя: О. С. Янішевська