Справа № 200/5564/19-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року справа №200/5564/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 200/5564/19-а (головуючий І інстанції Арестова Л.В.) за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля" на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 5 674 635,12 грн та пеню у розмірі 3404,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно звіту про зайнятість інвалідів за 2018 рік, наданого відповідачем, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 6 708 осіб. Таким чином, згідно частини 1 ст. 19 Закону Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні у відповідача в 2018 році повинно було бути працевлаштовано 268 осіб з інвалідністю, фактично працевлаштовано 226 таких осіб.

Таким чином, відповідач не виконав норматив по створенню 42 робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідачем порушені вимоги Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і постанови Кабінету Міністрів України Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 31 січня 2007 року № 70, що полягає у не працевлаштуванні інвалідів, отже адміністративно-господарські санкції та пеня за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2018 звітному році підлягає стягненню.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля є юридичною особою, яка зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 37014600, місцезнаходження юридичної особи: вул. Красноармійська, буд. 1 А, місто Білицьке, місто Добропілля, Донецька область, 85043; перебуває на податковому обліку Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля у поданому до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік відобразило, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становив 6 708 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 226 особа, тоді як повинні працювати 268 осіб (а.с. 8).

Тобто відповідач не виконав норматив по створенню 42 робочих місць по працевлаштуванню інвалідів.

У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів товариство у 2018 році самостійно не визначило суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, зазначило фонд оплати праці штатних працівників за рік 906 320,30 грн., середньорічну заробітну плату штатного працівника за рік 135 110,36 грн.

За проведеними позивачем підрахунками сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів становила 5 674 635,12 грн. (а.с. 9).

За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій нарахована пеня в розмірі 3 404,78 грн. (а.с. 10).

Відповідно до матеріалів справи протягом 2018 року відповідач подавав до Добропільського міського центру зайнятості звіти про наявність вакансій для інвалідів відповідно до кількості вільних місць (форма звітності № 3-ПН) (т. 1 а.с. 55-56, 82-195, 212-250; т. 2 а.с. 1-93, 127-236; т. 3 а.с 6-14).

Окрім того, відповідач направляв протягом 2018 року до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради (Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради) листи з переліками вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю (т. 1 а.с. 58-65; т. 2 а.с. 96-97, 100-101, 110-113, 237-238, 241-242; т. 3 а.с 15-16, 21-22).

Аналогічні листи з переліками вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю направлялись відповідачем і до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (т.1 а.с. 66-73; т. 2 а.с. 98-99, 102-103, 108-109, 114-116; т. 3 а.с 17-18), та до Добропільського міського центру зайнятості (т. 1 а.с. 74- 81, 196-197; т. 2 а.с. 94-95, 104-107, 117-118, 239-240, 243-244; т. 3 а.с 19-20, 23-24).

Таким чином, протягом 2018 року підприємством відповідача було працевлаштовані особи з інвалідністю, що підтверджується наказами про прийняття на роботу та довідками МСЕК (т.1 а.с. 198-211; т. 2 а.с. 119-126, 245-250; т.3 а.с. 1-5, 25-26).

У відповідь Добропільський міський центр зайнятості надав відповідачу інформацію стосовно проведених у 2018 році заходів для роботодавців листами

від 15.01.2019 року № 02/159/-1-28-19, відповідно до якого станом на 01.01.2019 року на обліку в центрі зайнятості знаходяться 25 осіб з інвалідністю (т. 3 а.с. 39);

від 05.04.2018 року № 03/967/01-28-18, відповідно до якого станом на 31.03.2018 року на обліку в центрі зайнятості знаходяться 30 осіб з інвалідністю (т. 3 а.с. 40);

від 02.07.2018 року № 03/1659/01-28-18, відповідно до якого станом на 30.06.2018 року на обліку в центрі зайнятості знаходяться 23 осіб з інвалідністю (т. 3 а.с. 41);

від 01.10.2018 року № 03/2401/01-28-18, відповідно до якого станом на 28.09.2018 року на обліку в центрі зайнятості знаходяться 24 осіб з інвалідністю (т. 3 а.с. 42).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення осіб з інвалідністю до ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі Закон № 875-ХІІ).

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст. 18 цього Закону.

За приписами частин 5, 11 статті 19 Закону № 875-XII виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 статті 20 Закону №875-XII підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та інформації про наявність вільних робочих місць для працевлаштування інвалідів центру зайнятості визначає Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі Порядок № 70).

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку № 70 інформація про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 Про затвердження форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядку її подання (далі Наказ № 316), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, затверджені форма звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) та Порядок подання форми звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН (у редакції, що діяла до 7 лютого 2017 року) форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Пунктом 5 розділу І цього Порядку (у редакції, що діє з 7 лютого 2017 року) визначено, що форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

При цьому у пункті 4 розділу І вказаного Порядку закріплено, що актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв`язку.

Як встановлено судом, кількість інвалідів, які мали працювати на відповідних робочих місцях на підприємстві відповідача, складає 268 осіб, у той же час, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, склала 226 осіб.

Так, за твердженнями позивача, відповідачем не виконано норматив з працевлаштування інвалідів за 42 вакансіями.

Відповідно до матеріалів справи, протягом 2018 року відповідач та його відокремлені підрозділи, щомісячно подавали звітність за формою №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) (т. 1 а.с. 55-56, 82-195, 212-250; т. 2 а.с. 1-93, 127-236; т. 3 а.с 6-14).

Окрім того, відповідач направляв протягом 2018 року до Управління праці та соціального захисту населення Добропільської міської ради (Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради) листи з переліками вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю (т. 1 а.с. 58-65; т. 2 а.с. 96-97, 100-101, 110-113, 237-238, 241-242; т. 3 а.с 15-16, 21-22).

Аналогічні листи з переліками вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю направлялись відповідачем і до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів (т.1 а.с. 66-73; т. 2 а.с. 98-99, 102-103, 108-109, 114-116; т. 3 а.с 17-18), та до Добропільського міського центру зайнятості (т. 1 а.с. 74- 81, 196-197; т. 2 а.с. 94-95, 104-107, 117-118, 239-240, 243-244; т. 3 а.с 19-20, 23-24).

Таким чином, протягом 2018 року підприємством відповідача було працевлаштовані особи з інвалідністю, що підтверджується наказами про прийняття на роботу та довідками МСЕК (т.1 а.с. 198-211; т. 2 а.с. 119-126, 245-250; т.3 а.с. 1-5, 25-26).

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що протягом 2018 року уповноваженими органами працевлаштування направлялись до відповідача громадяни працездатного віку з інвалідністю для працевлаштування або останні самостійно звертались до ТОВ ДТЕК Добропіллявугілля та їм було відмовлено у такому працевлаштуванні.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що вакансії, створені відповідачем для працевлаштування інвалідів, та про наявність яких повідомлено державну службу зайнятості, заміщені не були з незалежних від відповідача обставин.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Рекомендаціях Президії Вищого адміністративного суду України "Про деякі питання практики застосування адміністративними судами законодавства про забезпечення права інвалідів на працевлаштування" від 14.04.2008 № 07.2-10/2, якщо роботодавець вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення, то адміністративним судам потрібно визнавати незаконним застосування адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

За правилами частини 2 статті 20 Закону № 875-ХІІ порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Статтею 53 Закону № 5067-VI визначається відповідальність за порушення законодавства про зайнятість населення.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення, при цьому, за порушення правил здійснення господарської діяльності учасник господарських відносин відповідає, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

За системним аналізом наведених законів та нормативно-правових актів, за результатом вивчення фактичних обставин справи колегія суддів зазначає, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню робочих місць для інвалідів, зокрема, створило робочі місця для інвалідів та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів тощо.

Аналогічна правова позиція також висловлена у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 819/674/17 та від 21 серпня 2018 року у справі № 817/650/17 (реєстраційні номери судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень 72505896 та 76033528 відповідно).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 200/5564/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 200/5564/19-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 24 вересня 2019 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

Л.В. Ястребова