Справа № 200/9101/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р. Справа№200/9101/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Волгіна Н.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську про визнання протиправними дій відповідача щодо зупинення виплати їй пенсії з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року; зобов`язання відповідача виплатити позивачу виниклу за період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року заборгованість.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, проживає у м. Краматорськ Донецької області, має місце постійної реєстрації у м. Юнокомунарівськ Донецької області, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську.

За період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року відповідач не проводив виплату їй пенсії. Поточну пенсію відповідач почав виплачувати з липня 2018 року. З метою з`ясування причин невиплати заборгованості з пенсії, позивач звернулася до відповідача із відповідною заявою, у відповідь на яку Управління сповістило позивача, що виплата пенсії за спірний період була призупинена з підстав отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та скасування довідки про облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції на підставі витягу з протоколу засідання Комісії № 127. Також у своєму листі повідомило позивача, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам» суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Зазначене, на переконання ОСОБА_1 , є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату їй пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому пенсія повинна бути їй виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 4-6).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську як внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території України по матеріалам електронної пенсійної справи з 1 липня 2014 року (а.с. 22).

Після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб з 1 листопада 2017 року виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено.

Після звернення позивача 26 квітня 2018 року до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, Управлінням на підставі витягу з протоколу засідання комісії від 16 травня 2018 року прийнято рішення про поновлення виплати пенсії позивачу. З липня 2018 року ОСОБА_1 отримує поточну пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 затверджено порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 15 постанови Кабінету Міністрів України № 365 орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

До теперішнього часу окремий порядок не визначений (а.с. 22-23).

Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року вирішено питання про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 12 вересня 2019 року (а.с. 36).

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року судом вирішено питання про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження (а.с. 36).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 . Позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії за віком; перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську (а.с. 7-8, 11, 12).

Відповідач, управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську, , місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 6, є органом державної влади (а.с. 17-19).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 21 листопада 2017 року, наявної в матеріалах справи (а.с. 12), ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до матеріалів справи, позивач з 1 листопада 2017 року отримувала пенсію як внутрішньо переміщена особа в управлінні Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську (а.с. 25-30).

Згідно роздруківки з електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , пенсійні виплати в період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року нараховувались, але не сплачувались (а.с. 25).

Рішення, на підставі якого було припинено виплату пенсії ОСОБА_1 у період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року, в матеріалах справи відсутнє.

Як зазначено у відзиві на позовну заяву відповідача після обміну інформацією з Єдиною інформаційною базою даних про внутрішньо переміщених осіб з 1 листопада 2017 року виплату пенсії ОСОБА_1 призупинено. Після звернення позивача 26 квітня 2018 року до Управління із заявою про поновлення виплати пенсії, Управлінням на підставі витягу з протоколу засідання комісії від 16 травня 2018 року прийнято рішення про поновлення виплати пенсії позивачу. З липня 2018 року ОСОБА_1 отримує поточну пенсію.

Заборгованість нарахованої, але не виплаченої пенсії позивачу за період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року станом на час розгляду справи не сплачена.

Будучи не згодною із невиплатою їй пенсії за спірний період позивач звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом

При вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до норм частин 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведеної норми вбачається, що зазначена норма є загальною нормою, яка врегульовує строки звернення до адміністративного суду за захистом порушених або оспорюваних прав, натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення та строки перерахунку пенсій є Закон України № 1058-IV від 9 липня 2003 року Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Згідно ст. 1 цього Закону пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, право позивача щодо виплати йому раніше призначеної пенсії є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком.

Висновок суду щодо неможливості застосовувати у даному випадку шестимісячного строку звернення до суду узгоджується із правовою позицією (правовим висновком) Верховного Суду, викладеною в постанові цього суду від 24 квітня 2018 року по справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18).

Таким чином суд дійшов висновку про те, що позивачем не було пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Закон № 1706-VII), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та абз. 6 цього пункту.

Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абз. 7 ч. 1 ст. 12); структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абз. 14 ч. 1 ст. 12).

Приписами абз. 6 п. 6 Порядку № 509 передбачено внесення запису про недійсність довідки до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у випадку, коли довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримана у період до 20 червня 2016 року і при цьому у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, та яка підлягає перереєстрації за заявою цієї особи.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо прийняття відповідним органом державної влади рішення про скасування дії довідки № від 21 листопада 2017 року про взяття на облік ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи; також відсутні відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб про її скасування.

Враховуючи наведені вище нормативно-правові приписи, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що довідка № НОМЕР_2 про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи, яка видана 21 листопада 2017 року, - є дійсною та діє безстроково.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом «закон» - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав не здійснювати виплату позивачу пенсії.

Відповідно, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську щодо припинення виплати їй пенсії (не здійснення виплат), які мали місце з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року - підлягають задоволенню.

Також, беручи до уваги, що за період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року заборгованість з пенсійних виплат позивачу не сплачена, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за вказаний період підлягають задоволенню.

Щодо заяви позивача про встановлення судом відповідачу строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вказані нормативно-правові приписи суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 22 липня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги немайнового характеру (визнання бездіяльності протиправною), а позовні вимоги зобов`язання відповідача виплатити виниклу заборгованість з пенсії є похідними від вимог про визнання бездіяльності протиправною, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій - у межах суми стягнення за один місяць, з огляду на що рішення про зобов`язання відповідача сплатити заборгованість підлягає негайному виконанню в частині сплати заборгованості з виплати пенсії за один місяць.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 263, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську, щодо призупинення з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року виплати ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську (вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, ) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 , місце постійної реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість з пенсії, яка виникла за період з 1 листопада 2017 року по 30 червня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську (вул. Поштова, б. 5, м. Краматорськ, ) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 6001, , код банку 899998, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання відповідача виплати ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна