Справа № 826/10146/18
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 вересня 2019 року № 826/10146/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції у Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києві звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу №1138 від 31.05.2018 року ГУНП у Київській області «Про накладення дисциплінарних стягнень» в частині стосовно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ №303 о/с від 11.06.2018 року ГУНП у Київській області про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції з 13 червня 2018 року;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції поліції Вишнівського відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції з 13 червня 2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за увесь час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що обставини викладені в позовній заяві свідчать, що на момент звільнення позивача, кримінальне провадження відносно нього фактично не закінчено, а тому підстави для накладення на нього дисциплінарного стягнення, у вигляді «звільнення із служби в поліції» були відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 06.07.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/10146/18 суддею Абловим Є.В., розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій представник Головного управління Національної поліції у Київській області зазначає, що при виданні оскаржуваного наказу по особовому складу та дисциплінарного наказу Головне управління діяло в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

Відповідно до розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 року №487 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ», адміністративну справу №826/10146/18 повторно розподілено на суддю Качура І.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва суду від 19.06.2019 року адміністративну справу №826/10146/18 прийнято до провадження, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до Наказу ГУНП у Київській області від 31.05.2018 року №1138 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області» пункт 1 «За порушення службової дисципліни статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, в частині дотримання законодавства, а саме пп.1 п.1, п.2, ст.18 ЗУ «Про національну поліцію» п.п.3,4 розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, ст. 37 ЗУ «Про запобігання корупції», що виразилося в негідній поведінці в позаслужбовий час та призвело до конфліктної ситуації з цивільними особами, негативний вплив на імідж та репутацію Національної поліції України, підрив довіри населення до поліцейських, а також не інформування найближчого органу поліції про вчинення адміністративного правопорушення водієм автомобіля д.з. з НОМЕР_1 , оперуповноваженого сектора кримінальної поліції Вишнівського відділення поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

На виконання Наказу ГУНП у Київській області від 31.05.2018 року №1138, суб`єктом владних повноважень виданий наказ ГУНП у Київській області від 11.06.2018 року №303 о/с за яким відповідно до ЗУ «Про національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частина 1 статті 77 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 13.06.2018 року.

З виданими наказами позивач не погоджується, вважає їх протиправними та такими що порушують його законне право на подальше проходження служби в поліції, а відповідно є упереджені, передчасні, та такі що прийнятті безпідставно, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) Національна поліція України (далі поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Національна поліція України діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України ( частина 1 статті 8 Закону №580-VIII).

Частиною 1 статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Статтею 18 Закону №580-VIII встановлено основні обов`язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно із статтею 19 Закону №580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Аналогічні норми викладені у пунктах 10, 23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 № 114.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 N 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до пункту 9 Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-ІV (із наступними змінами).

Закон України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 № 2337-VIII набрав чинності 07.10.2018. Оскільки правовідносини, щодо яких до позивача застосовано дисциплінарну відповідальність мали місце до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» від 15.03.2018 № 2337-VIII, то в даному випадку спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460-ІV.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового та начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що оскаржуваний наказ начальника ГУ НП у Київській області від 11.06.2018 року №303 о/с за яким відповідно до ЗУ «Про національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за пунктом 6, винесено у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту, який є чинним.

Оскільки наказ від 11.06.2018 року №303, яким встановлено наявність правових підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є чинним, то відсутні підстави для скасування оскаржуваного наказу.

Щодо покликання позивача на відсутність обвинувального вироку суду, яким би було визнано позивача винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд зазначає таке.

Порядок притягнення особи до кримінальної відповідальності врегульований нормами Кримінального процесуального кодексу України, в той час як застосування дисциплінарної відповідальності регламентовано Дисциплінарним статутом. Підстави для застосування дисциплінарної та кримінальної відповідальності не є тотожними. При цьому, як зазначено вище по тексту постанови, згідно зі статтею 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Кримінальне провадження, що проводиться відносно позивача, не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення, оскільки матеріалами справи стверджено, що звільнення позивача зі служби за порушення службової дисципліни не пов`язане з вчиненням злочину. Відтак, наявність чи відсутність вироку в кримінальній справі не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що ГУ НП у Київській області вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність оскаржуваного наказу виконало.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги досліджені та встановлені на їх підставі обставини справи, суд дійшов висновку, що ГУ НП у Київській області обґрунтовано винесено наказ від 11.05.2018 року № 303 о/с про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Оскаржуваний наказ є таким, що відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, а тому у задоволенні позовної вимоги щодо скасування оскаржуваного наказу слід відмовити.

Щодо інших позовних вимог, то такі є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення позивача. Оскільки в ході розгляду справи судом не було встановлено порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при звільненні позивача, такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції у Київській області (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур