Справа № 620/2455/19
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

(повна)

17 вересня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/2455/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тихоненко О.М.,

за участі секретаря Якуш І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 В ОСОБА_2 .,

та представника відповідача Родінченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № 0-2526 від 17.09.2018.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

11.09.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскільки оскаржувані порушення були виправлені ГУ ДФС у Чернігівській області і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав позивача неможливе без визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним після такого виправлення, є визначені п. 8 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) підстави для закриття провадження у справі. Також відповідач зазначає, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у даній справі не є належно обґрунтованим та доведеним.

В судовому засідання представник позивача проти закриття провадження у справі заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні просила провадження у даній справі закрити.

Пунктом 8 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі, зокрема щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що 23.08.2019 в інтегрованій картці платника транспортного податку ОСОБА_3 відображено: зменшення нарахованого в минулих роках податку на майно громадян (нерухоме майно, транспортний податок, плата за землю) в сумі 22 916,67 грн; зменшення боргу минулих років за податковим повідомленням-рішенням (форма «Ф») № 0-2526 в сумі 22 916,67 грн.

Інтегрована картка платника (далі - ІКП) є формою оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів державної фіскальної служби, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами (п. 2 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422).

Відповідно до п. 1 підрозділу 1 розділу ІІ вказаного вище Порядку ІКП відкриваються органами Державної фіскальної служби за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками з метою обліку нарахованих сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску, та містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Тобто, надані ІКП є належними, достовірними та достатніми доказами, що підтверджують факт скасування відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № 0-2526 від 17.09.2018 з транспортного податку за 2018 рік в сумі 22 916,67 грн (а.с.27).

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим, не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси, між сторонами відсутній предмет спору, а тому провадження у справі, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України необхідно закрити.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Пунктом п`ятим частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною першою ст. 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до вимоч ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до частини 1-2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VІ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон) адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Частиною 7 статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з пунктом 3.2 договору про надання правової (правничої) допомоги, за надання послуг клієнт сплачує виконавцеві гонорар в розмірі від 2500 грн в залежності від обсягу правової допомоги (а.с.15).

Як слідує з опису робіт (наданих послуг) адвокатом по справі № 620/2455/19 проведено: усні консультації 13.08.2019 та 15.08.2019; підготовлено адвокатський запит 16.08.2019; підготовлено позовну заяву 16.08.2019; подано позовну заяву до суду 19.08.2019; сформовано стратегію для розгляду справи після отримання відзиву на позовну заяву та участь у судовому засіданні 17.09.2019, а всього проведено послуг на загальну суму 2 500 грн (а.с.32).

Досліджуючи надані представником позивача документи, суд встановив, що Договором передбачено надання правової допомоги саме у справі № 620/2455/19. Опис робіт та квитанція обумовлює вартість юридичних послуг та порядок розрахунків за правову (правничу) допомогу у Чернігівському окружному адміністративному суді.

Квитанція № 0.0. .1 від 05.09.2019 (а.с.33), як первинний документ, відповідає вимогам, встановленим статтею 9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-14 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", містить всі необхідні реквізити, в ній вказано призначення платежу з посиланням на номер адміністративної справи.

Враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для особи, яка є іншою стороною у справі, суд вважає обґрунтованими, співмірними та підтвердженими належними доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали доводять факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу в адміністративній справі № 620/2455/19 на загальну суму 2 500 грн.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу у даній справі не є належно обґрунтованим та доведеним, оскільки таке твердження не ґрунтується на жодних положеннях закону та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, які свідчать про проведену адвокатом роботу.

У контексті цієї справи суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від прийняття безпідставних рішень та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (адміністративне провадження №К/9901/5157/19).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу сплаченої суми судового збору в розмірі 768,40 грн та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Керуючись статтями 238, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення закрити.

Повернути ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір з рахунку Казначейства України 4033, УК у м. Чернігові/м. Чернігів/22030101, код 38054398, код банку 899998) в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 0.0.1 від 16.08.2019.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, передбачені статтями 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду виготовлено 24.09.2019.

Суддя: О.М. Тихоненко