Справа № 161/20162/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/382/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Алексюка Івана Георгійовича про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

14.12.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обґрунтування якого зазначив, що 14.11.2018 року близько 06:20 год. він рухався по вул. Рівненська в м. Луцьку та з невідомих йому причин був зупиненим працівниками поліції. В процесі розмови з патрульним поліцейським, останній повідомив його, що він рухався у темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар. Зазначає, що з такими доводами працівника поліції він не погодився, оскільки він їхав при ввімкненому світлі фар автомобіля, які, в свою чергу, були справними. На його вимогу пред`явити докази порушення поліцейський не відреагував, при цьому повідомивши, що відносно нього буде винесено відповідну постанову про вчинення правопорушення. Надалі, патрульний поліції попросив його надати посвідчення водія, технічний паспорт на транспортний засіб та страховий поліс, який в нього був у електронному вигляді. Усі перелічені вище документи були надані ним в розпорядження працівника поліції, однак останній поставив вимогу надати страховий поліс в паперовому вигляді, а на його запевнення, що автомобіль застрахований у встановленому Законом порядку і прохання перевірити зазначене по централізованій базі даних М( ОСОБА_3 )СБУ відмовив у категоричній формі. Згодом, патрульний виніс відносно нього постанову серії ВР № 223397, якою його було притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вказує, що його транспортний засіб на момент даної події був технічно справним, застрахованим відповідно до вимог Закону, а під час руху ближнє світло фар було увімкненим. Вважає постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у повному обсязі. Так, 19.11.2018 року вищезазначена постанова була ним оскаржена в адміністративному порядку до начальника УПП у Волинській області ДПП. 12.12.2018 року він отримав відповідь на своє звернення, у якому його заява не була розглянутою по суті, а вимоги, відповідно, задоволеними не були. Разом з тим, у вказаному листі йшлося про можливість оскарження постанови в суді, що стало причиною для звернення до суду з даним позовом. На його думку, строк оскарження постанови серії ВР № 223397 пропущений ним з поважних причин, у зв`язку з чим просить суд його поновити, а оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 223397 від 14.11.2018 року, винесену інспектором патрульної поліції УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Алексюком І.Г. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило.

Від представника відповідача до початку розгляду справи по суті надійшло клопотання з проханням здійснювати розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вищевказану норму законодавства України, суд вважає за необхідне пропущений строк для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом поновити.

Судом встановлено, що 14.11.2018 року інспектором патрульної поліції УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Алексюком І.Г. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ВР № 223397 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 14.11.2018 року о 06 год. 50 хв. ОСОБА_2 , рухаючись по вул. Рівненська, 25, в м. Луцьку, на транспортному засобі ЗАЗ 110206, д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам п. п. 19.1 та 2.1 «ґ» ПДР України, не ввімкнув у темну пору доби ближнє світло фар, та в подальшому, при перевірці документів, не пред`явив поліс ОСЦПВВНТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 8).

Пунктом 19.1 ПДР України визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: a) на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, габаритні ліхтарі.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 2.1 «ґ» водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

В свою чергу, диспозиція ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Статтею 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, заперечував щодо наявності у його діях події та складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, будь-яких доказів вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачами протягом усього часу розгляду справи суду надано не було.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу вищевказаної норми законодавства слід зробити висновок, що неможливо притягнути особу до відповідальності на підставі доказів, які викликають сумніви та, в свою чергу, не встановлюють беззаперечності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Будь-яких інших доказів вини позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП суду не надано.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своїй позовній заяві позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ВР № 223397 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З вищевикладеного слідує, що оскаржувана постанова в частині вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП не є предметом розгляду даної справи, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР № 223397 від 14.11.2018 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП залишається без змін, в тому числі залишити без змін і застосований захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до УПП у Волинській області ДПП, інспектора патрульної поліції УПП у Волинській області ДПП рядового поліції Алексюка І.Г. про скасування постанови є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції Алексюка Івана Георгійовича про скасування постанови задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ВР № 223397 від 14.11.2018 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 - скасувати з закриттям провадження в цій частині.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Повний текст рішення складено 24 вересня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська