Справа № 333/4527/19
Суддя: Фунжий О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/4527/19
Провадження № 2-а/333/134/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 25 вересня 2019 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засідання Бабенко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в :

6 серпня 2019 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постановою посадової особи Головного управління ДФС у Запорізькій області від 24 червня 2019 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 164-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. В постанові зазначено, що позивачем порушено вимоги пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме завищення валових витрат, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за 2017-2018 роки.

Крім того, постановою посадової особи Головного управління ДФС у Запорізькій області від 24 червня 2019 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1. ст. 165-1 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. В постанові зазначено, що позивачем порушено вимоги п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2017-2018 роки.

Вказані постанови позивач вважає протиправними, оскільки відповідачем не встановлено дату, час вчинення імовірного правопорушення, не встановлено складу адміністративного правопорушення.

З наведених підстав позивач просить суд визнати вказані постанови протиправними та скасувати їх.

Ухвалою суду від 7 серпня 2019 р. відкрито провадження у справі, сторонам встановлено строк для подачі до суду заяв по суті позову.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, надавши пояснення по суті ухвалених щодо позивача постанов про накладення адміністративного стягнення (а.с. 34-42); представник позивача надав відповідь на відзив. (а.с. 62-66)

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, 13 вересня 2019 р. з`явився в судове засідання, заявив про відкладення розгляду для ознайомлення з матеріалами справи; в судове засідання, призначене на 15 год. 25 вересня 2019 р. не з`явився, заяву про відкладення розгляду справи по суті своєчасно не подав.

Неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, відповідно до положень ч.1 ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії постанови №38 про накладення адміністративного стягнення від 24 червня 2019 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної від повільності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-1 КУпАП. Суть вчиненого правопорушення у цій постанові зазначено таким чином: «пп.177.4.1 п.177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), а саме завищення валових витрат, в результаті чого, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017р. на суму 201 328,03грн., за 2018р. 116 024,37грн., чим порушено ч.1 ст.164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984р. №8073-Х зі змінами та доповненнями, акт перевірки №426/08-01-13-05/ від 10.06.2019р.» (а.с. 17-18)

Згідно копії постанови №39 про накладення адміністративного стягнення від 24 червня 2019 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної від повільності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 165-1 КУпАП. Суть вчиненого правопорушення у цій постанові зазначено таким чином: «п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 (у редакції, що діє з 01 .01.2016 р.) Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-УІ із змінами та доповненнями, а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2017р.-2018р. чим порушено ч.1 ст.165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984р. №8073-Х зі змінами та доповненнями», акт перевірки №426/08-01-13- 05/ від 10.06.2019р.» (а.с. 19-20)

За змістом ст. 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Вказані вимоги законодавства при винесені оспорюваних постанов не виконанні.

Цей висновок суду ґрунтується наступним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 ч. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності зі ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 39 від 24 червня 2019 р. зазначено, що ним порушено вимоги пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, а саме завищення валових витрат, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2017 р. на суму 201328,03 грн., за 2018 р. 116 024,37 грн., чим порушено ч.1 ст. 164-1 КУпАП. (а.с. 17-18)

За змістом ст. 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать, зокрема, витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України)

Диспозицією ч.1 ст.164-1 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за неподання або несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи чи включення до декларацій перекручених даних, неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку.

Отже, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у вчинені таких діянь: неподання громадянами декларацій про доходи; несвоєчасне подання громадянами декларацій про доходи; включення до декларацій перекручених даних; неведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку; неналежне ведення обліку доходів і витрат, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку.

Між тим, в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 38 від 24 червня 2019 р. не зазначено, які саме дії з тих, що складають об`єктивну сторону правопорушення, вчинені позивачем; в якому документі (декларації) допущені ці порушення.

Крім того, у цій постанові не вказана дата вчинення інкримінованого позивачеві правопорушення, від чого залежать строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 39 від 24 червня 2019 р. зазначено, що ним порушено вимоги п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2017-2018 роки, чим порушено ч.1 ст. 165-1 КУпАП. (а.с. 19-20)

Норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», порушення яких інкриміновано позивачеві, передбачають:

-п.2 ч.1 ст.7 Закону: єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

-ч.5 ст.8 Закону: єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску. У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску. При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

-ч.8 ст.9 Закону: платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Диспозицією ч.1 ст.165-1 КУпАП, порушення якої інкримінується ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Отже, об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у вчинені таких діянь: порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; порушення порядку нарахування страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; неподання звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; несвоєчасне подання звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України.

Між тим, в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 39 від 24 червня 2019 р. не зазначено, які саме дії з тих, що складають об`єктивну сторону правопорушення, вчинені позивачем; в якому документі допущені ці порушення.

Крім того, у цій постанові не вказана дата вчинення інкримінованого позивачеві правопорушення, від чого залежать строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП.

Отже постанови відповідача № 38 та № 39 від 24 червня 2019 р. містять таки недоліки, які унеможливлюють надання неоднозначної правової оцінки діям позивача.

Відповідно до ст. 286 ч.3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 ч.3 КАС України постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності №38 та №39 від 24 червня 2019 р. скасувати, провадження у справах про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

При цьому скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) відповідно до п.2 ч.3 ст. 286 КАС України суд позбавлений можливості, оскільки, рахуючи зі дня проведення перевірки фізичної особи-підприємця (10 червня 2019 р.), минув строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 241-246, 286 КАС України, ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області Матвійчука Олега Анатолійовича № 38 від 24 червня 2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 164-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 136 грн., скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову заступника начальника ГУ ДФС у Запорізькій області Матвійчука Олега Анатолійовича № 39 від 24 червня 2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.1 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510 грн., скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в Третій адміністративний апеляційний суд (місто Дніпро) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий