Справа № 2240/3371/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3371/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

24 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 13.09.2018 року № 35859-17,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2018 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 13.09.2018 року № 35859-17.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

12 липня 2019 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявка суду не відомі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 24 вересня 2019 року було прийнято протокольну ухвалу.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Основним видом економічної діяльності позивача є діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку (61.20).

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 25.04.2018 №1366 проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.01.2012 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 29.05.2018 №1016/22-01-13-07/.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44 п.177.2, п.п.177.4.1, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме занижено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб що сплачується за результатами річного декларування в розмірі 36644,18 грн, в тому числі в 2015р. - 7376,08 грн., з 2016р. - 17549,26 грн., в 2017р. - 11718,84 грн; п. 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення", п. 44.1 ст. 44 п.177.2, п.п.177.4.1, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме занижено суму податкових зобов`язань з військового збору на 3176,61 грн., в тому числі за 2015 рік на 737,61 грн., за 2016 рік на 1462,43 грн., за 2017 рік на 976,57 грн.; п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 2 ч. 1 ст. 7, ч.5, ч. 11 ст. 8, абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України від 8 липня 2010 р. №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", із змінами та доповненнями, а саме занижено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 50466,37 гри., в тому числі, за 2015 рік - 16960,65 грн., за 2016 рік - 20979,19 грн., за 2017 рік - 12526,53 грн.

На підставі акту від 29.05.2018 №1016/22-01-13-07/ Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області винесено:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.06.2018 № , якою збільшено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 50466,37 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 08.06.2018 № , яким застосовано штрафні санкції з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 10536,69 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 08.06.2018 №, яким збільшено суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 45805,23 грн (основний платіж - 36644,18 грн, штрафні санкції - 9161,05 грн);

- податкове повідомлення-рішення від 08.06.2018 №, яким збільшено суму військового збору в розмірі 3970,76 грн (основний платіж - 3176,61 грн, штрафні санкції - 794,15 грн).

Вказані рішення були оскаржені ФОП ОСОБА_1 до ДФС України.

За результатами розгляду скарг, рішенням ДФС України від 18.07.2018 №10417/х/99-99-11-02-02-25, вимога про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 08.06.2018 №, якою збільшено суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 50466,37 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 08.06.2018 №, яким застосовано штрафні санкції з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 10536,69 грн - скасовані, зобов`язано Головне управління ДФС у Хмельницькій області винести на направити нові вимогу та рішення.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийняті нові вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.08.2018 №Ф-, відповідно до якої позивачу необхідно сплатити недоїмку в сумі 50466,37 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 06.08.2018 №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 10536,69 грн.

Вказані рішення та вимогу позивач оскаржив до ДФС України.

За результатами розгляду скарги позивача Державною фіскальною службою України 10.08.2018 прийнято рішення від 10.08.2018 №11960/х/99-99-11-02-01-14, яким податкове повідомлення-рішення від 08.06.2018 № та податкове повідомлення-рішення від 08.06.2018 № залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Позивач вважаючи, що податкові повідомлення-рішення від 08.06.2018 № та №, а також рішення від 06.08.2018 № і вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.08.2018 №Ф-, винесені Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області, не відповідають вимогам податкового законодавства та мають бути скасовані, а тому звернувся до суду для їх скасування.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року у справі №2240/2914/18 було відкрито провадження за позовом ФОМ ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень та вимоги.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №2240/2914/18, яке набрало законної сили 12.04.2019 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 08.06.2018 № та №, а також рішення від 06.08.2018 № і вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.08.2018 №Ф-.

При цьому, 04.10.2018 року ОСОБА_1 отримав податкову вимогу від 13 вересня 2018 року № 35859-17 про сплату боргу в розмірі 56661,10 грн, який виник, у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням форми "Р" від 08.06.2018 № НОМЕР_1 .

Позивач, вважаючи відсутніми підстави для винесення податкової вимоги від 13.09.2018 №35859-17, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюється Податковим кодексом України, зокрема, він визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 14.1.153 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пункт 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України).

За змістом підпунктів 2.1, 2.2, 2.3 Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 №576 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), податкова вимога формується органами доходів і зборів за місцем обліку платника податків. Податкова вимога формується, якщо: платник податків не сплатив суми податкового зобов`язання, зазначеної в поданій ним податковій декларації, у встановлені Кодексом строки; платник податків не сплатив узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законом строки; платник збору не сплатив узгодженої суми збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності у встановлені строки; платник єдиного податку першої або другої групи не сплатив суми авансового внеску у встановлені строки. Протягом строків оскарження суми грошових зобов`язань, визначених Кодексом, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пункт 56.1 статті 56 Податкового кодексу України визначив, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, у випадку оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення, визначене у такому акті індивідуальної дії податкове зобов`язання, вважається неузгодженим до розгляду справи судом по суті та прийняття відповідного рішення, а тому, зазначене податкове зобов`язання не є податковим боргом.

За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Тобто, процедура стягнення, яка передбачає надсилання на адресу платника податку податкової вимоги, розпочинається податковим органом у разі несплати визначеної в податковому повідомленні-рішенні узгодженої суми податкових зобов`язань.

Аналізуючи доводи апелянта щодо відсутності в діях Головного управління ДФС у Хмельницькій області порушень норм чинного законодавства під час винесення оскаржуваної вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, позивач оскаржив до суду податкове повідомлення-рішення, яке лягло в основу спірної вимоги.

Ухвалою суду від 05.09.2018 року в адміністративній справі №2240/2914/18 відкрито провадження в адміністративній справі №2240/2914/18, 10.09.2018 року зазначена ухвала вручена Головному управлінню ДФС у Хмельницькій області.

Тобто, відповідачу 10.09.2018 року було відомо про оскарження податкових повідомлень-рішень від 08.06.2018 № та № і, відповідно, наявність не узгодженого податкового зобов`язання, проте в супереч приписам податкового законодавства Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 13.09.2018 було винесено спірну вимогу.

Суд зауважує, що вимоги апеляційної скарги зводяться виключно до того, що відповідно до п.1 Розділу ІІІ Порядку направлення контролюючим органом податкових вимог платникам податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610, податкові вимоги формуються автоматично на підставі даних інформаційно - телекомунікаційних систем контролюючих органів, а тому оскільки станом на 13.09.2018 року в ІКП позивача рахувався податковий борг, 13.09.2018 року автоматично була сформована податкова вимога.

При цьому, оскільки станом на 18.09.2018 року згідно даних інтегрованих карток платника АІС "Податковий блок" податковий борг ОСОБА_1 відсутній, тому податкова вимога від 13 вересня 2018 року була відкликана, у зв`язку з чим відповідач вважає, що податковий орган не допустив порушення прав позивача.

Відповідно до пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.11.2018 у справі №2240/2914/18, яке набрало законної сили 12.04.2019 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення від 08.06.2018 № та №, а також рішення від 06.08.2018 № і вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.08.2018 №Ф-.

Враховуючи те, що Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням по справі №2240/2914/18 скасував зазначені повідомлення-рішення, то, як наслідок, неправомірною за змістом є і оскаржувана вимога.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що вимога від 13.09.2018 №35859-17, станом на момент розгляду справи, є відкликаною в силу вимог податкового законодавства у зв`язку з набранням законної сили рішенням по справі №2240/2914/18, вона скасуванню не підлягає.

Статтєю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право позивача на ефективний юридичний захист в національному органі, і навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що і призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією і «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони І виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника і відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії так і на практиці (Kudla v. Polanda № 30210/96).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

У той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений пункту 4 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відбулося порушення прав позивача, яке було протиправним з моменту прийняття спірної вимоги, тому для повного відновлення законних прав та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо винесення вказаної податкової вимоги.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.