Справа № 460/2423/19
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
27 вересня 2019 року м. Рівне №460/2423/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., після одержання позовної заяви
Товариства з обмеженою відповідальніст"Світовид"
до Грушвицької сільської ради
провизнання нечинним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
25.09.2019 ТОВ «Світовид» звернулось в Рівненський окружний адміністративний суд з позовом до Грушвицької сільської ради, в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати рішення Грушвицької сільської ради №594 від 23.05.2019 року, в частині відмови ТОВ «Світовид» у перегляді та внесенні змін орендної плати у договір оренди водного об`єкта №1 від 01.04.2016 року;
- зобов`язати Грушвицьку сільську раду вчинити дії, а саме, привести у відповідність нормам діючого законодавства України договір оренди водного об`єкта №1 від 01.04.2016 року, в частині зміни (зменшення) розміру орендної плати.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначено, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
Отже, під поняттям «суд, встановлений законом» розуміється і суд, який розглядає справу, яка належать до його юрисдикції.
За правилами частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
В свою чергу, за визначеннями, які містяться в пунктах 2, 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), тоді як визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.
Таким чином, на вирішення адміністративного суду може бути переданий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб`єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а ці суб`єкти відповідно зобов`язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.
Разом з тим, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказаних владних управлінських функцій щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції і відповідно не повинен вирішуватись адміністративним судом.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
З матеріалів вбачається, що позивач не погоджуються з рішеннями органу місцевого самоврядування, який як власник орендованого ТОВ «Світовид» водного об`єкту для рибогосподарських потреб ухвалив рішення про відмову у перегляді та внесенні змін орендної плати встановленої договором оренди водного об`єкта №1 від 01.04.2016.
Однак при ухваленні оскаржуваного рішення Грушвицька сільська рада не діяла як суб`єкт владних повноважень, оскільки після укладення між нею та ТОВ «Світовид» договору оренди між ними виникли приватноправові, а не публічно-правові відносини.
При цьому суд зауважує, що з моменту укладення між користувачем водного об`єкту та органом місцевого самоврядування договору оренди припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та в подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору. Такі ознаки притаманні не адміністративним, а цивільним правовідносинам, які з урахуванням суб`єктного складу можуть бути предметом судового розгляду у відповідному суді загальної юрисдикції або господарському суді.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Беручи до уваги наведене та враховуючи суб`єктний склад цього спору, суд дійшов висновку, що розгляд позову ТОВ «Світовид» належить до юрисдикції господарського суду, а не до юрисдикції адміністративного суду.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №816/619/15-а, від 29.08.2018 у справі №623/2207/16-а, від 13.03.2019 у справі №826/1291/17, від 10.04.2019 у справі № 816/2137/18.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
А згідно з частиною шостою цієї статті, в такому випадку, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі слід відмовити, оскільки позов не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він повинен вирішуватися за правилами господарського судочинства Господарським судом Рівненської області.
Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ТОВ «Світовид» до Грушвицької сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення №594 від 23.05.2019 року, в частині відмови у перегляді та внесенні змін орендної плати у договір оренди водного об`єкта №1 від 01.04.2016 року та про зобов`язання привести у відповідність нормам діючого законодавства України договір оренди водного об`єкта №1 від 01.04.2016 року, в частині зміни (зменшення) розміру орендної плати.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу складено 27.09.2019.

Суддя Друзенко Н.В.