Справа № 826/4090/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4090/18 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
Клименчук Н.М.
ПОСТАНОВА
Іменем України

17 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ), військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02 лютого 2018 року № 53 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

- визнати протиправним і скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15 лютого 2018 року №59 в частині звільнення з військової служби за службовою невідповідністю ОСОБА_1 , заступника командира навчально-механізованої роти з морально-психологічного забезпечення навчально - механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 75 від 24 березня 2018 року (по стройовій частині) в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 24 березня 2018 року;

- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 на посаді заступника командира навчально-механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 3 навчально-механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року позов задоволено:

- визнано протиправним і скасовано наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02 лютого 2018 року №53 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

- визнано протиправним і скасовано наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 лютого 2018 року № 59 (по особовому складу);

- визнано протиправним і скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2018 року № 74 (по стройовій частині) (зі змінами, внесеними наказом від 26 березня 2018 року №76);

- поновлено ОСОБА_1 на посаді на посаді заступника командира навчальної механізованої роти з морально-психологічного забезпечення навчального механізованого батальйону НОМЕР_3 навчального механізованого полку 169 навчального центру з 25 березня 2018 року;

- стягнуто з Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 грошове утримання за час вимушеного прогулу в розмірі 124 528 (сто двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять вісім) гривень..

Військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача було правомірним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира навчальної механізованої роботи по роботі з морально-психологічного забезпечення навчального механізованого батальйону НОМЕР_3 навчального механізованого полку 169 навчального центру Сухопутних військ Збройних Сил України, згідно з наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 13 червня 2016 року № 169.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 грудня 2017 року №6016 за неналежне виконання вимог статей 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, систематичне порушення військової дисципліни, невиконання службових обов`язків, вживання спиртних напоїв, неприбуття на військову службу, безвідповідальне ставлення до військової служби та військового обов`язку, порушення умов контракту, допущені 29 грудня 2017 року, до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення попередження про неповну службову відповідність.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03 січня 2018 року №34 за правопорушення, допущене 02 січня 2018 року, а саме порушення вимог статей 11, 12, 13, 49, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та за вживання алкогольних напоїв як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані до ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення сувора догана.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 січня 2018 року №2 за фактом відсутності на службі майора ОСОБА_1 призначено службове розслідування. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2018 року №37, прийнятому за результатами зазначеного службового розслідування, начальнику штабу першому заступнику командира частини наказано направити клопотання про накладення на майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно з актом, складеним 04 січня 2018 року, до позивача ОСОБА_1 доведено інформацію про направлення щодо нього клопотання про звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Підпис про ознайомлення з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 січня 2018 року №37 позивач поставити відмовився.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02 лютого 2018 року № 53 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог абзаців 1, 2, 6, 7, 11 статті 11, статті 13, статті 16, статті 115, абзаців 2, 3, 4, 5, 6, 15, 17, 21 статті 116 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і абзаців 1, 4, 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на заступника командира навчальної механізованої роти з морально-психологічного забезпечення навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15 лютого 2018 року № 59 (по особовому складу) майора ОСОБА_1 , заступника командира навчальної механізованої роти з морально-психологічного забезпечення навчального механізованого батальйону 354 навчального механізованого полку 169 навчального центру, звільнено з військової служби за пунктом е частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у редакції від 19.01.2018) через службову невідповідність.

На виконання зазначеного наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15 лютого 2018 року №59 (по особовому складу) наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2018 року №74 (по стройовій частині) (зі змінами, внесеними наказом від 26 березня 2018 року №76) майора ОСОБА_1 , звільненого з військової служби в запас за пунктом е (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для постановки на військовий облік до Козелецького РВК Чернігівської області.

Цим же наказом постановлено виплатити ОСОБА_1 :

- грошову допомогу на оздоровлення згідно з наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року №260 та постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 та здійснити перерахунок і доплату після тарифікації посад, встановлення розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії згідно з умовами постанови Кабінету Міністрів від 30 серпня 2017 року №704 та телеграми директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 03 березня 2018 року №248/3/9/1/910 вх. №2663 від 05 березня 2018 року;

- грошову компенсацію згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 за неотримане речове майно відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі;

- компенсацію за 8 діб невикористаної відпустки за 2018 рік.

Не погодившись з такими рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що оскаржувані накази прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, вони є протиправними.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних сил України (далі Дисциплінарний статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Відповідно статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання (стаття 68 Дисциплінарного статуту)

Згідно статей 73 та 74 Дисциплінарного статуту командувачі видів Збройних Сил України мають право: щодо офіцерів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність; в) понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих; г) звільняти з військової служби через службову невідповідність від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих; щодо генералів та адміралів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність.

Аналіз викладених норм свідчить, що у разі невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку офіцерами Збройних Сил України командувачі видів Збройних Сил України вправі накладати на них дисциплінарні стягнення, зокрема у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.

Відповідно до частини другої статті 102 Дисциплінарного статуту якщо протягом шести місяців після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов`язку і стягнення не відіграло своєї ролі, командир приймає рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду чи звільнення з військової служби. Подання відповідних документів здійснюється в установленому порядку.

Статтями 84, 86 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Отже, на військовослужбовця з урахуванням характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби, може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби якщо протягом шести місяців після накладення цього стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки зразковим виконанням військового обов`язку і стягнення не відіграло своєї ролі, а також якщо вину військовослужбовця повністю доведено.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує на положеннях частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), якими передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України приймаючи оскаржуваний наказ від 02 лютого 2018 року № 53 посилався на рапорт т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 , у якому було зазначено, що позивач систематично не виконує службові обов`язки, неодноразово перебував на службі у стані алкогольного сп`яніння та має випадки виходу на службу без поважних причин. Вжиті заходи дисциплінарного впливу не змінили ставлення офіцера до виконання службових обов`язків (не відіграли своєї ролі) на не вплинули на підвищення рівня його службової дисципліни.

Також вказаному наказі міститься посилання на наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 01.06.2016 № 242, згідно якого позивача було призначено на посаду заступника командира навчальної механізованої роботи навчального механізованого батальйону по роботі з особовим складом, а також на наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2017 № 6016, яким на позивача за порушення умов контракту накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність.

Дослідивши оскаржуваний наказ від 02 лютого 2018 року № 53, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він не містить жодних конкретних обставин щодо вчинення позивачем правопорушень, за які на нього накладено дисциплінарне стягнення у викладі звільнення з військової служби. Не містить зазначений наказ також і жодних відомостей про характер та обставини вчинення таких правопорушень, їх наслідків, попередньої поведінки позивача, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

З огляду на відсутність таких відомостей в наказі, колегія суддів дійшла висновку, що Командувач Сухопутних військ Збройних Сил України, накладаючи на позивача спірне дисциплінарне стягнення, не перевірив викладених обставин, які, в силу наведених вище норм, є істотними при вирішенні питання можливості притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. При цьому, враховуючи вид накладеного на позивача стягнення у вигляді звільнення з військової служби, обставини дисциплінарного правопорушення мали бути перевірені особливо уважно та прискіпливо, аби виключити будь-які сумніви при прийнятті остаточного рішення.

При цьому, рапорт т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 , на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ, не є належним, безумовним та беззаперечним джерелом доказової інформації щодо обставин, необхідних для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень <…> суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи, що в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на конкретні факти невиконання позивачем службових обов`язків, невиходу на службу, перебування у стані алкогольного сп`яніння тощо, які могли б слугувати підставою для притягнення позивача до відповідальності, а Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) не надало доказів того, що для отримання зазначених відомостей ним вживалися будь-які заходи, то відповідач не вправі посилатися на такі обставини у ході судового розгляду, оскільки вони не були покладені в основу та не досліджувалися при прийнятті оскаржуваного рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваного наказу від 02 лютого 2018 року № 53 з огляну на його цілковиту необґрунтованість, а також порушення принципів безсторонності (неупередженості), добросовісності, розсудливості, рівності та пропорційності при його прийнятті.

Відповідно до пункту 228 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 лютого 2008 року № 153/2008 (далі Положення № 153/2008) звільнення з військової служби через службову невідповідність здійснюється в разі, зокрема, застосування до військовослужбовця відповідного дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 238 Положення № 153/2008 наказ про застосування до військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення, як звільнення з військової служби через службову невідповідність, є підставою для видання наказу про його звільнення.

Беручи до уваги протиправність наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02 лютого 2018 року №53 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів суду апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції щодо задоволення вимог про визнання протиправними і скасування наказів Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 15 лютого 2018 року № 59 (по особовому складу) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24 березня 2018 року № 74 (по стройовій частині) (зі змінами, внесеними наказом від 26 березня 2018 року №76) як таких, що є похідними, оскільки ці накази прийняті на виконання наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, який визнаний судом неправомірним.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до пункту 231 Положення № 153/2008 в разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що незаконно звільнений військовослужбовець підлягає поновленню на попередній або рівнозначній посаді органом, який розглядає трудовий спір. При цьому, імперативні приписи наведених норм не передбачають що при прийнятті рішення про поновлення на службі орган, який розглядає спір, вправі враховувати наявність підстав для прийняття особи на службу, у тому числі можливості обіймати відповідну посаду за станом здоров`я.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скасування спірних наказів має наслідком поновлення позивача на військовій службі на посаді, яку він займав до звільнення.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що доводи апеляційної скарги не стосуються дати поновлення позивача на роботі, правомірності стягнення судом першої інстанції заробітку за час вимушеного прогулу, а тому суд апеляційної інстанції ці обставини не перевіряє.

У свою чергу, враховуючи, що позивача фактично звільнено (виключено зі списків військової частини та знято з усіх видів забезпечення) 24 березня 2018 року, то суд першої інстанції вірно вказав про те, що позивач має бути поновлений на роботі з 25 березня 2018 року із виплатою грошового утримання за час вимушеного прогулу згідно пункту 231 Положення № 153/2008.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки із наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02 лютого 2018 року №53 позивач ознайомився 06.02.2018, а позовну заяву подано лише 12.03.2018.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно частин першої, третьої, дев`ятої статті 120 КАС перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач ознайомився із наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02 лютого 2018 року №53 06.02.2018. Водночас, матеріали справи містять відомості про проведення 07.02.2018 бесіди з позивачем, на якій його було повідомлено про накладення спірного дисциплінарного стягнення. З огляду на це, враховуючи положення частини дев`ятої статті 120 КАС, то здавши 07.03.2019 адміністративний позов на пошту, позивачем дотримано місячний строк звернення до адміністративного суду.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 23.09.2019.