Справа № 160/5501/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року Справа № 160/5501/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача Верби А.П.
представника відповідача Савенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування постанови, -
ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Чечелівський ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чечелівського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Козлицької Ольги Миколаївни у виконавчому провадженні №58654717 від 10.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. на ОСОБА_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач не погоджується із винесеною постановою оскільки рішення суду вона виконує добровільно в порядку, визначеному рішенням, побаченням батька із сином не перешкоджає, однак ОСОБА_4 не виявляє бажання бачитись із дитиною, а суд не зобов`язував її здійснювати транспортування дитини за певною адресою; постанова про відкриття виконавчого провадження не була доведена до відома, а саме провадження було відкрито незаконно, тому що на території Чечелівського району м. Дніпра ОСОБА_3 ніколи не проживала і не була зареєстрована, про що було відомо як стягувачу ОСОБА_4 так і відділу ДВС. Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для накладення штрафу, визначеного у статтях 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", а сама постанова не мотивована і оформлена з порушенням Закону, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, оскільки не містить мотивів за яких виконавець дійшов висновку, що боржник не виконує рішення суду.
Ухвалою суду від 18.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Ухвалою суду від 25.06.2019 року задоволено клопотання ОСОБА_4 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , третя особа).
25.06.2019 року оголошено перерву у судовому засідання до 27.06.2019 року, у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи та належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи.
Ухвалою суду від 27.06.2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №160/5501/19 до перегляду ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 18.06.2019 року в порядку апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 18.06.2019 року повернуто скаржникові.
Ухвалою суду від 23.09.2019 року поновлено провадження у справі №160/5501/19 та призначено судове засідання на 25.09.2019 року.
Відповідач відзив на позов до суду не надав.
ОСОБА_4 письмові пояснення щодо позову до суду не надав.
24.09.2019 року представник позивача надав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що на сьогодні вже 10 постанов про накладення штрафів на ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №58654717 скасовано рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
В судове засідання 25.09.2019 року не з`явився ОСОБА_4 , проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належний чином у відповідності до вимог частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом направлення повістки про виклик на відомі адреси електронної пошти та за номером телефону третьої особи (а.с.126-128). На підставі частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття третьої особи не перешкоджає судовому розгляду справи. За наведених обставин розгляд справи здійснено за відсутності ОСОБА_4 .
В судовому засіданні 25.09.2019 року представник позивача підтримав позов та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні. Зазначила, що письмовий відзив не було подано до суду, оскільки державний виконавець звільнилась, а представник відповідача не мала змогу його підготувати за браком часу.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
- апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - задоволено частково;
- рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 року в частині: заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_4 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_7 : в задоволених зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та в задоволених частково позовних вимог ОСОБА_5 , в частині задоволених частково позовних вимог ОСОБА_8 скасоване;
- у задоволенні позову ОСОБА_4 в частині заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_4 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_7 відмовлено;
- у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Управління - служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини відмовлено;
- у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради та Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про встановлення способу та порядку спілкування з ним відмовлено;
- у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації та ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про порядку спілкування з ним відмовлено;
- в іншій частині рішення залишено без змін.
02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист по справі № 175/5360/13-ц (а.с.12-13) на підставі постанови апеляційного суду від 01.06.2018 року, згідно якої суд вирішив:
1) зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2) встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:
- батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини - 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;
- кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_4 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_3 ;
- спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_4 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнює половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;
- щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;
- день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_4 ;
- день народження ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;
- під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;
- вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.
18.03.2019 року старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Мазур Анастасією Сергіївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58654717 з виконання виконавчого листа №175/5360/13-ц, виданого 02.07.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області (а.с.20-21).
Постановою від 23.03.2019 року у виконавчому провадженні № 58654717 за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на ОСОБА_3 штраф у розмірі 1 700 грн. Підставою для винесення зазначеної постанови стала відсутність 23.03.2019 року ОСОБА_3 разом із дитиною ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 без поважних причин (а.с.207-208).
10.06.2019 року старшим державним виконавцем Козлицькою О.М. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 3 400 грн. за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин (а.с.11, 211-212).
З постанови вбачається, що підставою для накладення штрафу є повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, оскільки: «виходом державного виконавця за адресою місця проживання та реєстрації стягувача, та за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 ., боржник ОСОБА_3 разом із дитиною ОСОБА_7 , 2009 р.н., не з`явилась. Причин (поважних) не повідомила ні державному виконавцю, на стягувачу (акт державного виконавця від 08.06.2019 року)».
Правомірність винесення постанови від 10.06.2019 року у виконавчому провадженні №58654717 про накладення штрафу є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.
За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (частина перша статті 63 Закону № 1404-VIII).
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина третя статті 63 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини першої та другої статті 75 Закону № 1404-VIIІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання; у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 3 розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
За вказаних обставин державний виконавець зобов`язаний перевірити стан виконання рішення наступного робочого дня після закінчення строку, вказаного у постанові про відкриття виконавчого провадження та у постанові про накладення штрафу.
Судом на підставі аналізу вказаних вище норм Закону № 1404-VIII та Інструкції № 512/5, встановлено, що державний виконавець під час виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, вправі винести лише дві постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання виконавчого документу; після цього державний виконавець повинен надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, вжити інших заходів примусового виконання рішення та закінчити виконавче провадження.
Проте, в судовому засіданні встановлено, що в порушення зазначених норм у виконавчому провадженні №58654717 було винесено більше 10 постанов про накладення на боржника ОСОБА_3 штрафу у розмірі 3400 грн. за повторне невиконання судового рішення, які були скасовані в судовому порядку рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с.136-184).
Крім того, з вищенаведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.
Обов`язковість встановлення відсутності поважних причин невиконання судових рішень покладена саме на державного виконавця, та випливає зі змісту статті 75 Закону № 1404-VIII.
Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 10.06.2019 року, підставою для накладення штрафу стала відсутність ОСОБА_3 разом із дитиною ОСОБА_7 , 2009 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та її син ОСОБА_7 з 01.06.2018 року (дата закінчення реєстрації 08.08.2020 року) проживають за межами України у м. Краків (Польща), що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію тимчасового проживання (а.с.42-45).
Представник відповідача в судовому засіданні визнала, що копії свідоцтв про реєстрацію тимчасового проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 наявні в матеріалах виконавчого провадження №58654717.
На думку суду, тимчасове перебування позивача разом із сином за межами України, є поважною причиною відсутності позивача разом з дитиною 08.06.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, суд зазначає, що відповідно до пункту 8 Інструкції №512/5 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.
Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин.
У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.
У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції.
У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються).
Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.
В судовому засіданні 25.09.2019 року судом досліджено акт державного виконавця від 08.06.2019 року (а.с. 209-210), який став підставою для винесення оскаржуваної постанови та встановлено, що в останньому не міститься інформація щодо часу, коли був здійснений вихід за вказаною адресою. Також, в акті зазначено, що він складено за участі понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , проте зазначеними особами акт не підписано та жодних відміток щодо причин непідписання акту зазначеними особами, акт не містить.
Отже, з огляду на зазначене, акт державного виконавця від 08.06.2019 року не є належним доказом, що засвідчує наявність порушення, не може слугувати підставою для накладення на позивача штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови від 10.06.2019 року ВП № 58654717 діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом № 1404-VIII, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, упереджено та нерозсудливо, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо понесених судових витрат позивача, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні адміністративного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №247 від 13.06.2019 року.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частини 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Судом встановлено, що між адвокатом Вербою Андрієм Петровичем та ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги від 10.06.2019 (а.с. 72-73).
Відповідно до підпункті 1.1. статті 1 «Предмет договору» довіритель доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя в Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі за позовом ОСОБА_3 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування постанови державного виконавця від 10.06.2019 про накладання штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 3400 грн. у виконавчому провадженні № 58654717.
Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 13.06.2019 року встановлено, що відповідно до умов договору про надання правової допомоги б/н від 10.06.2019 року «Виконавцем» надана наступна правнича допомога: усні консультації з правових питань: кількість витраченого часу 0,5, сума витрат - 500 грн.; проведення на вимогу клієнта аналізу судової практики з розгляду подібної категорії справ: кількість витраченого часу - 0,25, сума витрат - 250 грн.; збір доказів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження: кількість витраченого часу - 0,5 сума витрат - 500 грн.; підготовка позовної заяви: кількість витраченого часу - 2 сума витрат - 2000 грн.; надання інших видів правничої допомоги на вимогу клієнта в тому числі правова оцінка судової перспективи справи: кількість витраченого часу - 0,25, сума витрат - 250 грн.
Враховуючи те, що витрати позивача на правничу допомогу адвоката оплачено лише на суму 1000 грн., суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 1000 грн, оскільки вказані витрати документально підтверджені.
Отже, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача становить 1768,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицької Ольги Миколаївни у виконавчому провадженні №58654717 від 10.06.2019 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. на ОСОБА_3 .
Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар