Справа № 480/2671/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 р. Справа № 480/2671/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління "Інспекція з благоустрою міста Суми" Сумської міської ради про заборону вчмнення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління "Інспекція з благоустрою міста Суми" Сумської міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій просить заборонити службовим особам Управління «Інспекції з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради вчиняти перешкоди у здійсненні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підприємницької діяльності за кодом класифікації видів економічної діяльності 47.89 «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами» у вигляді роздрібної виїзної торгівлі у місті Суми у громадських місцях поза стаціонарними ринками з автомобіля чи пересувного намету з використанням лотків для вуличної торгівлі.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач зареєстрований фізичною особою - підприємцем 04.02.2002 р. з основним видом господарської діяльності за КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. 18.07.2019 р. приблизно о 8 годині ранку позивач виїхав на проспект Михайла Лушпи у м. Суми на власному автомобіля, вивіз товар (овочі: кавуни, дині, помідори, перець тощо) та встановив між будинками № 44 та № 48 намет від можливого дощу та лоток, на якому розмістив товар, ваги та табличку з інформацією про себе. Через деякий час начальником відділу контролю за благоустроєм територій міста Суми Управління «Інспекція з благоустрою міста Суми» було складено на позивача протокол № ГФ001313 про адміністративне правопорушення за статтею 152 КУпАП. Проте позивач вважає, що ніякого адміністративного правопорушення у сфері благоустрою не вчинив, а дії начальника інспекції вважає незаконними та такими, що порушуть права позивача.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.

На виконання зазначеної ухвали відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на неправомірність складення протоколу про адміністративне правопорушення № ГФ 001313 від 18.07.2019 року. Так, такий протокол має місце бути, але він був складений на ОСОБА_3 за самовільно встановлену точку торгівлі з лотка без наявності відповідного дозволу (а.с. 17-18).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач зареєстрований фізичною особою - підприємцем 04.02.2002 р. за номером запису 2 047747 з основним видом господарської діяльності за КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (а.с. 9-10).

18.07.2019 року начальником відділу контролю за благоустроєм території міста Суми Управління "Інспекція з благоустрою міста Суми" Сумської міської ради на ОСОБА_3 за самовільно встановлену точку торгівлі з лотка без наявності відповідного дозволу, було складено протокол № ГФ001313 про адміністративне правопорушення (а.с. 12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому захист прав, свобод та інтересів є похідним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було реальним.

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а тому до адміністративного суду вправі звернутися особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оскаржується.

При цьому, відповідно до частини 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відтак, суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач просить заборонити службовим особам Управління «Інспекції з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради вчиняти перешкоди у здійсненні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підприємницької діяльності за кодом класифікації видів економічної діяльності 47.89 «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами» у вигляді роздрібної виїзної торгівлі у місті Суми у громадських місцях поза стаціонарними ринками з автомобіля чи пересувного намету з використанням лотків для вуличної торгівлі, тобто позивач просить заборонити відповідачу вчиняти певні дії у майбутньому.

Суд зазначає, що захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Без встановлення такого порушення, а лише допускаючи можливість неправомірної поведінки суб`єкта оскарження, суд дійде помилкового висновку про можливість захисту прав у майбутньому, що не випливає із повноважень, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Відтак є неможливим.

Таким чином, прийняття судом рішення щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє, а у досліджуваному випадку шляхом заборони вчинення певних дій та за відсутності певних умов, є невірним.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати волю органу та в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Суд зазначає, що позивачем не наведено доводів, аргументів та не надано доказів, які б свідчили про наміри контролюючого органу в подальшому вчиняти перешкоди у здійсненні позивачем підприємницької діяльності. Не вказано про такі наміри і самим відповідачем.

Разом з тим суд зазначає, що позовні вимоги обгрунтовуються незгодою позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності.

Проте суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про заборону службовим особам Управління «Інспекції з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради вчиняти перешкоди у здійсненні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підприємницької діяльності є необгрунтованими та задоволеню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління "Інспекція з благоустрою міста Суми" Сумської міської ради про заборону службовим особам Управління «Інспекції з благоустрою міста Суми» Сумської міської ради вчиняти перешкоди у здійсненні фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 підприємницької діяльності за кодом класифікації видів економічної діяльності 47.89 «Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами» у вигляді роздрібної виїзної торгівлі у місті Суми у громадських місцях поза стаціонарними ринками з автомобіля чи пересувного намету з використанням лотків для вуличної торгівлі - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек