Справа № 560/489/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/489/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

26 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представника апелянта: Іжаківської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокуратури Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року (рішення прийнято у м. Хмельницький, дату складання повного тексту рішення та час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Прокуратури Хмельницької області до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Іванюта І.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У лютому 2019 року Прокуратура Хмельницької області звернулась в суд з даним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 28.01.2019 у ВП №56898637.

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. у ВП №56898637, що полягає у невнесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №56898637 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, та зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюту І.М. винести таку постанову у ВП №56898637.

2. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначаив, що на виконання судового рішення у справі №822/1816/17 та вимоги державного виконавця від 22.12.2018 прокуратурою області повторно розглянуто звернення ОСОБА_1 з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування №0000028, про що винесено постанову від 14.01.2019 та у той же день про прийняте рішення повідомлено ОСОБА_1 та головного державного виконавця Іванюту І.М. із направленням копій зазначеної постанови. Вказує, що у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, одночасно у листі від 14.01.2019 на адресу головного державного виконавця Іванюти І.М., прокуратура області клопотала про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". Проте, 07.02.2019 на адресу прокуратури області надійшла повторна вимога головного державного виконавця Іванюти І.М. від 28.01.2019 про зобов`язання прокуратури області виконати виконавчий лист у справі №822/1816/17. Позивач стверджує, що зазначена вимога державного виконавця Іванюти І.М. від 28.01.2019 у ВП №56898637 є протиправною та підлягає скасуванню. Також, на думку представника позивача, протиправною є бездіяльність головного державного виконавця Іванюти І.М., що полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №56898637 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

5. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що прийняття прокурором постанови з фактичною відмовою щодо відшкодування ОСОБА_1 шкоди не є належним виконанням судового рішення, яким встановлено право останнього на отримання цих витрат.

6. Зокрема, суд не врахував те, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного - процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду.

7. Проте, під час судового розгляду встановлено та підтверджено матеріалами судової справи, що ОСОБА_1 отримав постанову прокурора відділу прокуратури області від 14.01.2019, однак правом на її оскарження в судовому порядку не скористався.

8. Також скаржник вказав, що судом не враховано те, що ні державний виконавець, ні адміністративний суд не вправі давати оцінку цій постанові, оскільки вона може бути оскаржена громадянином виключно у порядку цивільного процесуального законодавства.

9. Прийняте прокурором в постанові рішення про відмову у відшкодуванні шкоди не може вважатися невиконанням рішення суду, оскільки адміністративний суд не зобов`язував органи прокуратури області винести постанову з обов`язковим визначенням ОСОБА_1 майнової шкоди.

10. Більш того, адміністративний суд не міг в силу законодавства зобов`язати прокурора винести постанову, в якій прийняти рішення, виключно про відшкодування ОСОБА_1 майнової шкоди, оскільки це не входить в його компетенцію. Правом вирішувати питання відшкодування майнової шкоди, її розмір або законність у відмові в її відшкодуванні, в даному випадку, наділені відповідно прокурор та суд при оскарженні винесеної постанови.

11. Окрім того, судом не вказано жодного нормативного акта, за яким прокурор зобов`язаний винести постанову, в якій саме прийняти рішення, виключно з визначенням конкретної суми про відшкодування ОСОБА_1 майнової шкоди, навіть коли для цього відсутні передбачені для цього підстави.

12. Таким чином, державним виконавцем та в подальшому судом у даній справі неправильно розтлумачено рішення суду у справі №822/1816/17 як таке, що зобов`язує прокурора винести постанову виключно про відшкодування шкоди, оскільки в такому випадку суд виходить за межі наданих повноважень і перебираючи на себе повноваження відповідного органу та суду цивільної юрисдикції, яким законом надано таке право.

13. Зазначена вище справа стосувалась лише права ОСОБА_1 отримати постанову, яку він у подальшому міг би оскаржити в порядку цивільного судочинства, відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Питання про отримання відшкодування не було предметом розгляду згаданої вище справи.

14. Скаржник звернув увагу на те, що рішенням суду прокуратуру області зобов`язано розглянути звернення ОСОБА_1 із винесенням відповідної постанови прокурора, а не визначити розмір відшкодування шкоди, як вимагає головний державний виконавець Іванюта І.М. у своїй вимозі від 28.01.2019.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

15. Судом першої інстанції встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі №822/1816/17, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, визнано протиправними дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України, прийняття якої передбачене статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994, а також зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

16. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017.

17. 08.11.2017 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області винесено постанову про відшкодування шкоди, завданої незаконними діям органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, якою прийнято рішення про відмову у здійсненні відшкодування шкоди, оскільки досудове розслідування проводило Слідче управління фінансових розслідувань ДФС у Хмельницькій області.

18. 01.08.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №822/1816/17, виданого 31.10.2017 Хмельницьким окружним адміністративним судом, яким зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 до прокуратури Хмельницької області з приводу виплати йому втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 2 ст. 366 КК України, та прийняти постанову у порядку, передбаченому ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994.

19. Як вбачається з оскаржуваної вимоги, у зв`язку з виконанням боржником виконавчого листа №822/1816/17, виданого 31.10.2017 Хмельницьким окружним адміністративним судом, постановою від 17.09.2018 № 56898637 державного виконавця закінчено виконавче провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою від 25.10.2018 у справі № 2240/3246/18 Хмельницького окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 17.09.2018. Постановою від 11.11.2018 у справі № 2240/3246/18 Сьомого апеляційного адміністративного суду скасовано рішення від 25.10.2018 Хмельницького окружного адміністративного суду та визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця від 17.09.2018 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання, постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017. В своїй постанові суд апеляційної інстанції посилався на те, що ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено лише обов`язок визначити розмір відшкодовуваної шкоди, а не право на відмову у такому відшкодуванні. Однак, у постанові прокурора не визначено розміру відшкодовуваної шкоди, нею фактично відмовлено у відшкодуванні такої шкоди. В зв`язку з цим, постановою від 05.12.2018 державним виконавцем поновлено виконавче провадження. Вимогою від 22.12.2018 державним виконавцем зобов`язано прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист № 822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про виконання.

20. З матеріалів даної справи вбачається, що постановою прокуратури Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 14.01.2019 відмовлено у відшкодуванні заробітку та інших грошових доходів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , а також іншої шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

21. Підставами для винесення вказаної відмови слугували висновки про те, що під час досудового розслідування кримінальної справи №41/0238 та кримінального провадження №0000028 від 16.05.2014 про обвинувачення ОСОБА_1 він не відбував покарання чи виправні роботи як адміністративне стягнення, а також не був відсторонений від роботи (посади) у розумінні ст. 147 КПК України в редакції 1960 року та ст. ст. 154-158 чинного КПК України (тобто слідчим або судом не виносились постанови (ухвали) про відсторонення його від посади чи роботи) у прокуратури Хмельницької області відсутні законні та достатні підстави для визначення ОСОБА_1 розміру сум відшкодування заробітку та інших грошових доходів, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".

22. Постанову прокуратури Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 14.01.2019 якою відмовлено у відшкодуванні заробітку та інших грошових доходів ОСОБА_1 14.01.2019 за вих. №04/5-1226-14 направлено головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюті І.М.

23. Головним державним виконавцем Іванютою І.М. 28.01.2019 №56898637 винесено повторну вимогу, якою зобов`язано прокуратуру Хмельницької області виконати виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом, відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" в частині визначення розміру відшкодовуваної шкоди протягом десяти робочих днів та повідомити державного виконавця про виконання.

24. Вважаючи дії та вимогу головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 28.01.2019 у ВП №56898637 протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

25. Позивач вважає, що ним як боржником у виконавчому провадження в повному обсязі виконано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у справі № 822/1816/17 та виданий на підставі зазначеного судового рішення виконавчий лист, про що винесено постанову від 14.01.2019.

26. Відповідачі та третя особа, правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, не скористались.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

27. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

28. Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

29. Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

30. Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

31. Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

32. Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

33. Приписами частини 1 статті 1 Закону №1404 визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

34. Нормами частинами 1, 2 статті 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

35. Відповідно до статті 63 Закону №1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

36. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

37. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

38. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

39. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

40. Колегія суддів зазначає, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року у справі №822/1816/17, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року, встановлено протиправність дії прокуратури Хмельницької області щодо відмови у прийняті постанови про відшкодування ОСОБА_1 втраченого заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок проведення досудового розслідування № 0000028 від 16.05.2014 року та зобов`язано прокуратуру Хмельницької області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 і прийняти постанову у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" № 266-94 від 01.12.1994.

41. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

42. Отже, вказаною нормою передбачено лише обов`язок визначити розмір відшкодовуваної шкоди, а не право на відмову у такому відшкодуванні.

43. Разом з тим, 08.11.2017 прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Хмельницької області винесено постанову, якою не визначено розміру шкоди, нею фактично відмовлено у відшкодуванні такої шкоди.

44. Дані обставини були предметом дослідження під час розгляду адміністративної справи №2240/3246/18. В своїй постанові суд апеляційної інстанції зазначив те, що ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено лише обов`язок визначити розмір відшкодовуваної шкоди, а не право на відмову у такому відшкодуванні.

45. Як свідчать матеріали справи, постановою прокуратури Хмельницької області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 14.01.2019 також відмовлено у відшкодуванні заробітку та інших грошових доходів ОСОБА_1 , однак з інших причин.

46. Проте, всупереч ст. 12 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" прокуратура обов`язок щодо визначення розміру відшкодовуваної шкоди не виконала.

47. У свою чергу, ані Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", ані Наказом № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року "Про затвердження Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" не надано повноважень відповідному органу, що виносять постанову (ухвалу), відмовити у визначенні розміру шкоди, переліченої в п.п. 1, 3, 4 ст. 3 Закону.

48. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки прокуратурою Хмельницької області не виконано виконавчий лист №822/1816/17 від 31.10.2017, виданий Хмельницьким окружним адміністративним судом на виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.07.2017 року в справі №822/1816/17, то вимога головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. від 28.01.2019 у ВП №56898637 є такою, що винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

49. Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у тому числі щодо визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. у ВП №56898637, яка полягає у невнесенні постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №56898637 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, та зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюту І.М ОСОБА_2 винести таку постанову у ВП №56898637.

50. Доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

51. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

52. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

53. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

54. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

55. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Прокуратури Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 вересня 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Боровицький О. А. Сапальова Т.В.