Справа № 125/965/19
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2019 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

за участю секретаря Хода Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу дорожнього руху Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Сінькевича Тараса Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Барського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до старшого інспектора відділу дорожнього руху Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Сінькевича Тараса Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Постановою відповідача від 16.04.2019 року серії НК №281960 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за те, що він, перебуваючи на посаді головного інженера головного КП «Бар-благоустрій» порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а саме допустив осідання та вибоїни проїзної частини дороги вул. М.Туніка, 46, у м. Бар Вінницької області.

Позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Інспектором поліції 16.04.2019 року на КП «Бар-благоустрій» складено вимогу (припис) №164 ліквідувати ямковість на ділянці дороги вул.. М.Туніка, 46. Приписом визначено строк його виконання сім діб. Тільки після спливу даного терміну, в разі не виконання його вимоги, складається постанова про накладення адміністративного стягнення. Однак, постанова була складена одразу після складання припису. Крім того, КП «Бар-благоустрій» є підприємством підпорядкованим Барській міській раді. Проведення таких робіт здійснюється на підставі рішення міської ради про виділення коштів на проведення ямкового ремонту дорожнього покриття, з залученням підрядної організації. Станом на 19.04.2019 року рішення щодо проведення ямкового ремонту та фінансування робіт на даному відрізку дороги не приймалося, що не залежить від позивача. В даному випадку у позивача відсутній умисел, в зв`язку з тим, що в його компетенцію не входить прийняття рішень щодо проведення поточних ремонтів дорожнього покриття та їх проведення. До постанови не додано фото, акт, схема обстеження, про які зазначив відповідач.

За наведених обставин позивач ОСОБА_1 просив суд визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та закрити провадження у справі.

Представник Департаменту патрульної поліції Цубер М.М. надав до суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив наступне.

Під час патрулювання 16.04.2019 року по вул. М. Туніка, 46 м. Бар Вінницької області старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП у Вінницькій області ДПП Сінькевичем Т.О. було виявлено порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а саме осідання та вибоїни проїзної частини дороги вулиці. Було встановлено, що відповідальною за утримання вищевказаної вулиці є організація КП «Бар-благоустрій». Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято рішення притягнути головного інженера КП «Бар-благоустрій» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК №281960 за ч. 1 ст. 140 КУпАП. Відповідно до п. 3 ст. 12 ЗУ «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення (а саме не забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вул. М. Туніка в м. Бар) яке передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП Відповідачем, було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення НК № 281960 від 16.04.2019 року.

Ухвалою суду від 29.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №281960 від 16.04.2019 зазначено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного інженера головного КП «Бар-благоустрій» порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а саме допустив осідання та вибоїни проїзної частини дороги вул. М.Туніка, 46, у м. Бар Вінницької області.

За положенням ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Положеннями ч. 1ст. 140 КУпАП визначено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1статті 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1статті 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Згідно із п.1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Отже, бездіяльність осіб не повинна створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху передбачають притягнення відповідної посадової особи до відповідальності, передбаченої законом.

Як убачається із матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що останній 16.04.2019 перебуваючи на посаді головного інженера головного КП «Бар-благоустрій» порушив правила, норми і стандарти, що стосуються забезпечення дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, а саме допустив осідання та вибоїни проїзної частини дороги вул. М.Туніка, 46, у м. Бар Вінницької області, які загрожують безпеці руху.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Згідно із ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 16.04.2019 інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області Букатару О.П. обстежено ділянку вулично-шляхової мережі по вул.. М.Туніка у м. Бар та виявлено вибоїни на проїжджій частині, про що складено відповідний акт. На підставі вказаного акта поліцейським на КП «Бар-благоустрій» складено припис №164 ліквідувати ямковість на ділянці дороги вул.. М.Туніка, 46. Приписом визначено строк його виконання сім діб.

Однак, у той же день 16.04.2019, не дочекавшись виконання вимог припису, винесено оспорювану постанову, яку вручено позивачу без проведення розгляду справи.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 3 якої визначено, що при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4)пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Доданий до відзиву акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 16.04.2019 не містить обов`язкових реквізитів.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до п.п.1, 2 розділу III якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно із п.9 р. ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не виконано обов`язку по доведенню належними та допустимими доказами, що при винесення оскаржуваної постанови було дотримано чинні норми законодавства щодо роз`яснення позивачу його прав, закріплених у ст.268 КУпАП, строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та порядку її оскарження.

Доказів повідомлення позивача про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Отже, в даному випадку інспектором здійснено негайний розгляд справи без повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про дату, місце та час розгляду справи, без будь-якого документування того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій позивача, що вказує на порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП, що обґрунтовано ставить під сумнів правомірність винесення такої постанови, та може бути самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про притягнення до адміністративної відповідальності має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.04.2019 року серії НК №281960 складена з порушенням норм ст.283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №337/3389/16-а, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, матеріали справи не містять посадової інструкції головного інженера КП «Бар-благоустрій», що виключає можливість встановити його обов`язки.

Додані до відзиву фотокопії вибоїн на проїжджій частині не містять інформації про назву вулиці та міста, а також дати, а тому суд не може прийняти їх як доказ у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, діяв не у спосіб, що встановлений чинним законодавством України, при цьому, відповідно до ст. 77 КАС України, не надав доказів правомірності свого рішення.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак, не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду даної справ, з урахуванням наведених норм права, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем, всупереч ч.2 ст. 77 КАС України, правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а також правомірності складання та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.04.2019 року серії НК №281960, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. А тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 9, 72-77, 241-243, 246, 250, 294-295 КАС України, ст. ст. 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163,167 КАС України, ст.ст. 38, 247, 258, 279, 280, 281, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову посадової особи старшого інспектора відділу дорожнього руху Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП Сінькевича Тараса Олеговича про накладення адміністративного стягнення серії НК № від 16.04.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Повне судове рішення виготовлено 26.09.2019