Справа № 814/1439/15
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 вересня 2019 року

Київ

справа №814/1439/15

адміністративне провадження №К/9901/23081/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу заступника Генерального прокурора на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за участі прокуратури Миколаївської області,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року касаційна скарга заступника Генерального прокурора залишена без руху з підстав пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та неповажністю вказаних ним підстав для його поновлення.

Судом встановлено, що скаржником у визначений строк подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Так, як вбачається з матеріалів касаційної скарги, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року складена в повному обсязі 11 червня 2019 року. Строк на її касаційне оскарження закінчився 11 липня 2019 року.

Касаційну скаргу до суду подано 14 серпня 2019 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник повторно, як і в заяві, якій уже надана оцінка судом касаційної інстанції, зазначає про помилковість ухвал Верховного Суду про повернення касаційних скарг прокуратури Одеської області.

Вказує, що своєчасно оскаржуючи судові рішення, органи прокуратури розраховували на те, що касаційна скарга буде прийнята до провадження та розглянута Верховним Судом у встановленому порядку.Водночас внаслідок прийняття судом касаційної інстанції помилкового рішення про повернення касаційних скарг у цій справі, прокуратура була позбавлена гарантованих Конституцією прав на доступ до правосуддя та на касаційне оскарження.

Вказаним доводам скаржника вже надавалась оцінка судом касаційної інстанції в ухвалі про залишення скарги без руху, зокрема, колегія суддів вказувала, що матеріали касаційних скарг від 5 та 22 липня 2019 року не містили належних та допустимих доказів участі прокурора відділу прокуратури Одеської області Пашаєва Г.В. у судовому засіданні П`ятого апеляційного адміністративного суду 30 травня 2019 року, зокрема копії протоколу судового засідання.

Суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно перевірити наведені скаржником обставини, оскільки матеріали справи №814/1439/15 перебувають у Миколаївському окружному адміністративному суді, а оскаржувані судові рішення не містять посилань на участь прокурора відділу прокуратури Одеської області Пашаєва Г.В. у розгляді справи.

Надана скаржником фотокопія протоколу судового засідання П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року, яка належним чином не посвідчена, не свідчить про помилковість ухвал Верховного Суду про повернення касаційних скарг, про що зазначає Генеральна прокуратура України у касаційній скарзі, оскільки вона не була долучена до скарг прокуратури Одеської область від 5 та 22 липня 2019 року і не є належним та допустимим доказом.

Відповідно до частини першої статті 73 та частини другої статті 74 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, суд касаційної інстанції ніяким чином не позбавляв органи прокуратури гарантованих Конституцією прав на доступ до правосуддя та на касаційне оскарження, оскільки сам скаржник в особі прокуратури Одеської області в двох касаційних скаргах не надав Верховному Суду докази своєї участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції та не підтвердив своє право на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанції у цій справі.

Щодо доводів скаржника в частині поновлення строку про те, що про ухвалу Верховного Суду від 02 серпня 2019 року у цій справі Генеральній прокуратурі України стало відомо 06 серпня 2019 року за результатами моніторингу розміщених в Єдиному державному реєстрі судових рішень відомостей, то колегія суддів також вже надавала оцінку таким.

Зокрема, аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним Кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 2 Закону України від 22 грудня 2005 року №3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон №3262-IV) усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр). Реєстр - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (стаття 3 цього Закону).

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону №3262-IV судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Слід зауважити, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Компанія «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії»).

Відповідно до статті 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Статус прокурора визначено частиною другою статті 15 Закону №1697-VII, якою встановлено, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Згідно із частиною 4 статті 7 Закону №1697-VII, Генеральна прокуратура України є органом прокуратури вищого рівня щодо регіональних та місцевих прокуратур, а регіональна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо місцевих прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратури.

Генеральна прокуратура України організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури (частина перша статті 8 Закону №1697-VII).

За вказаного правового регулювання, Генеральна прокуратура України мала знати про результати розгляду справи №814/1439/15, яка розглядалась за участі прокурора Миколаївської області, і мала можливість в строк, передбачений нормами КАС України, оскаржити рішення у цій справі.

При цьому, неспроможність прокуратури Одеської області двічі належним чином оформити касаційну скаргу і додати до її матеріалів належні та допустимі докази участі прокурора відділу прокуратури Одеської області Пашаєва Г.В. у розгляді справи у суді апеляційної інстанції, не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Доводи скаржника про те, що Генеральна Прокуратура України не приймала участі у розгляді цієї справи і оскаржувані судові рішення на її адресу не надсилались, спростовуються положення Конституції України і Закону №1697-VII, де закріплено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

За вказаних обставин, враховуючи те, що у розгляді цієї справи приймала участь прокуратура Миколаївської області, то Генеральна прокуратура України не є новим учасником справи, який не приймав участь у її розгляді, оскільки виступає органом прокуратури вищого рівня щодо вказаної регіональної прокуратури.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 248, 332, 333, підпунктом 14 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою заступника Генерального прокурора на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2019 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Н.Є.Блажівська