Справа № 420/4605/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р. № 420/4605/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107

про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одеса з вимогами:

- визнати протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.07.2012 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 80% від розміру грошового забезпечення;

- зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі провести з 01.07.2012 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% від розміру грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням вже виплачених позивачу сум;

- стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання даного адміністративного позову у розмірі 786, 40 грн.

Ухвалою 06.08.2019 року Одеський окружний адміністративний суд направив справу № 420/4605/19 до П`ятого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудості.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2019 року справу передано за підсудністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст.263 КАС України.

Ухвалою Миколаївського окружного адмінітративного суду від 18.09.2019 року замінено відповідача у справі - Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одеса на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач).

ОСОБА_1 в обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач неправомірно зменшив розмір його пенсії за вислугу років з 90% до 80% розміру грошового забезпечення, що порушує його права.

Відповідач в строк, встановлений ухвалою суду від 27.08.2019 року про відкриття провадження в адміністративній справі, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та з 27.04.2010 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (далі - Закон №1789- XII), яка була призначена позивачу у розмірі 90% від середнього заробітку.

01.07.2012 року управлінням Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси, (правонаступник - Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі) на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 ро ку позивачу було здійснено перерахунок пенсії та протиправно, як вважає позивач зменшено розмір йогоо грошового забезпечення з 90% до 80%, що підтверджується наданою до матеріалів справи копії розпорядження від 30.11.2012 року №178404.

Про зазначені обставини дізнався з листа Головного управління пенсійного Фонду України в Одеській області від 03.07.2019 року №1399/Б-11, яке отримав 11.07.2019 року.

У вказаному листі відповідач зазначив, що з набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" (далі - Постанова №505) працівникам прокуратури, які мають право на перерахунок пенсії, з 1 липня 2012 року були проведені перерахунки раніш призначених пенсій за їх заявою та долученими довідками про заробітну плату. При цьому розмір пенсії обчислюється а нормами Закону України "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час набрання чинності По станови №505 та з урахуванням п. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закон;7 України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", частиною 2 статті 50-і якого передбачено, що пенсії з 01.10.2011 призначаються в розмірі 80% від суми заробітної плати.

З вказаними вище діями управління пенсійного фонду позивач не погоджується та вважає їх протиправними, тому звернувся до суду з відповідним позовом.

Розглянувши подані до справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.

Частиною 1 ст. 50-1 Закону України №1789-ХІІ (в редакції діючій на час призначення пенсії позивачу) було визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням зазначеного позивачуі було призначено пенсію в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку.

Також ст. 50-1 Закону України №І789-Х11 визначено, що працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-УІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року було внесено зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в зміненій редакції було встановлено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином з 01.10.2011 року, положення ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють ч.13 та ч.18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали змін (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 50-1 Закону У країни «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

При цьому суд наголошує, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв`язку з прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За правилами ст. 22 Конституції України не допускається звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони. Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

На підставі вищезазначеного, враховуючи те, що перерахунок пенсії позивача був пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, при визначенні її відсоткового розміру не може поширюватися законодавство, яке було прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі №686/12623/17 (№К/9901/849/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту те бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У своєму рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Бігаєва проти Греції» вказав на те, що стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод по суті має на меті захистити індивідуума від свавільного втручання органів державної влада в здійснення ним своїх прав, а згідно визначених пунктом 2 статті 8 Конвенції умов таке втручання повинно бути «передбачено законом» і виправдано необхідністю досягнення законної мети або цілей.

На підставі вищезазначеного, враховуючи незаконність та протиправність дій пенсійного органу, щодо неправомірного зменшення мені основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 80% від розміру грошового забезпечення, в мене наявні всі законодавчі підстави для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач при проведенні перерахунку суми пенсії позивача протиправно зменшив розмір основного розміру пенсії позивача за вислугу років з 90% до 80% від розміру грошового забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 78, 139, 194, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаціний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.07.2012 року основного розміру пенсії за вислугу років з 90% до 80% від розміру грошового забезпечення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () провести з 01.07.2012 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), виходячи з розрахунку 90% від розміру грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, з урахуванням вже виплачених позивачу сум.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65107, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаціний код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40грн., сплачений квитанцією від 01.08.2019 року № 98284.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов