Справа № 260/234/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7973/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицький В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Гаврилко С.Є. о 15 год. 15 хв. у м. Ужгороді, повний текст судового рішення складено 26 червня 2019 року) у справі № 260/234/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправною і незаконною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні пенсії за вислугу років Позивачу 20.12.2018 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 пенсію за вислугу років, виходячи з подання Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 924 від 17.05.2018, починаючи з дня звернення 05.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач протиправно відмовив йому у призначенні пенсії за вислугою років у зв`язку із тим, що на день звільнення позивач не мав у календарному обчисленні вислуги у 23 роки та 6 місяців, що є необхідною умовою для призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не передбачено можливість щодо призначення пенсії за вислугу років особам при наявності 23 календарних роки та 6 місяців вислуги, обчисленої саме на пільгових умовах. Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 саме календарних роки та 6 місяців і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що пільгова вислуга років позивача має значення для визначення відсотку розміру пенсії від його грошового забезпечення за наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії є хиюним і суперечить вимогам ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально - виконавчу службу України» та абзацу 2 пп. «г» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, оскільки у цих нормах йдеться саме про вислугу років для призначення пенсії, а не про розмір такої пенсії.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в який покликається на те, що для призначення пенсії за вислугу років Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає, як обов`язкову вимогу наявність саме календарної вислугу, а не її загальну тривалість у пільговому обрахуванні. А тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, в судове засідання на виклик суду не з`явився, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи в його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу (витягу) Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 26/ОС-18 від 27.04.2018 майор внутрішньої служби ОСОБА_1 з 30.04.2018 звільнений зі служби на підставі ст.77 ч. 1 п. 4 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів) з посади старшого інспектора Перечинського районного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у званні майора внутрішньої служби (а.с. 16).

Згідно із вказаним витягом з наказу, станом на день звільнення вислуга років позивача складає: - в календарному обчисленні - 21 рік 03 місяці 22 днів; - у пільговому обчисленні - 27 років 09 місяців 14 днів (а.с. 16).

17.05.2018 ОСОБА_1 , звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років (а.с. 49).

Згідно подання про призначення пенсії Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 924 від 17.05.2018 вислуга років позивача складає - 21 рік 03 місяці 22 днів; - у пільговому обчисленні - 27 років 09 місяців 14 днів (а.с. 48).

Відповідно до розрахунку вислуги років Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 16.05.2018 вислуга років позивача складає - 21 рік 03 місяці 22 днів; - у пільговому обчисленні - 27 років 09 місяців 14 днів (а.с. 50, 51).

05.07.2018, позивач звернувся безпосередньо до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 19).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.10.2018, яке набуло законної сили, позов ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задоволено частково. Визнано протиправною відмову Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у направленні до Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років. Зобов`язано Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подання про призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмолено (а.с. 20-26).

Відповідно до листа Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 11.12.2018 № 4/729, на виконання вказаного рішення суду Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було направлено матеріали для призначення пенсії ОСОБА_1 (а.с. 46).

Протоколом засідання комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) пенсій відповідно до Закону України «Про пересуне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 20.12.2018 № 59 встановлено, що умови призначення пенсії за вислугу років визначені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно подання Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 924 від 17.05.2018 вислуга років та розрахунку вислуги років дата звільнення ОСОБА_1 з військової служби 30.04.2018, календарна вислуга років ОСОБА_1 на момент звільнення склала - 21 рік 03 місяці 22 днів. У зв`язку з відсутністю необхідної календарної вислуги років, зазначеної в статті 12 пункту «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 47).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992.

Пунктом «б» статті 1-2 цього закону передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається, зокрема особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 01.10.2017 по 30.09.2018 і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Одночасно, ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначенні пенсії.

Згідно з ч. 2 ст. 17 цього Закону до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відтак, в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам, що звільнені зі служби з 01.10.2017 по 30.09.2018 при наявності 23 календарних років та 6 місяців і більше, обчисленої на пільгових умовах.

Вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 23 календарних роки та 6 місяців і більше, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 22.01.2019 у справі №295/10742/16-а, від 27.02.2019 у справі № 295/6454/17, від 27.06.2019 у справі №806/1470/16, від 15.08.2019 у справі №281/459/17.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» календарної вислуги років.

Доводи апелянта про те, що в даному випадку для призначення йому пенсії за вислугу років підлягає застосуванню саме постанова Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393, згідно якої для призначення пенсії вислугу років має зараховуватися пільговий слушно визнані судом першої інстанції безпідставними, оскільки згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, приписи п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 суперечать приписам ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому застосуванню підлягає саме Закон України.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року у справі № 260/234/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 24 вересня 2019 року