Справа № 826/4509/16
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4509/16 Суддя першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кучми А.Ю. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» Савельєвої Анни Миколаївни та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третіх осіб - Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому просили:

- визнати протиправними бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» Савельєвої А.М. (далі - Уповноважена особа) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення позивачів до переліку вкладників та загального реєстру вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов`язати Уповноважену особу подати додаткову інформацію про позивачів до переліку вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню коштів за договором банківського вкладу;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивачів до Загального реєстру вкладників ПАТ «Міський комерційний банк», які мають право з на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовують тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржники вказують на те, що вони набули статусу вкладників ПАТ «Міський комерційний банк» на підставі договору про відступлення права вимоги.

Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначили, що право на отримання коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мають виключно вкладники банку, до яких ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не належать.

Під час судового засідання ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представники Уповноваженої особи, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Міський комерційний банк» заперечували проти апеляційної скарги та просили суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Інші учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «Уніка».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представників Уповноваженої особи, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ПАТ «Міський комерційний банк», перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та ПАТ «Міський комерційний банк» 27 березня 2014 року був укладений договір банківського рахунка № 09.3.56/24-980. Згідно умов вказаного договору на рахунку ПАТ «Страхова компанія «Уніка» в ПАТ «Міський комерційний банк» перебували кошти в сумі 467252 грн 08 коп.

Між ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та позивачами у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року.

Згідно з вказаним договором ПАТ «Страхова компанія «Уніка» відступило позивачам право вимоги до ПАТ «Міський комерційний банк», що належало йому за договором банківського рахунка № 09.3.56/24-980 від 27 березня 2014 року в таких частках:

- ОСОБА_2 - 40 %, що становить 186900 грн 84 коп.;

- ОСОБА_3 - 30 %, що становить 140175 грн 62 коп.;

- ОСОБА_1 - 30 %, що становить 140175 грн 62 коп.

Постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 732 ПАТ «Міський комерційний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а постановою від 19 березня 2015 року № 187 - відкликано банківську ліцензію.

Позивачі 27 жовтня 2014 року засобами поштового зв`язку направили керівнику ПАТ «Міський комерційний банк» заяви, у яких просили повернути кошти, право вимоги яких вони набули на підставі договору від 15 вересня 2014 року.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, що Уповноважена особа протиправно не включила інформацію про них до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Міський комерційний банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку з чим звернулися до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що на підставі договору про відступлення права вимоги позивачі не набувають статусу вкладника банку автоматично на тих же умовах, що й ПАТ «Страхова компанія «Уніка» за договором банківського рахунку. Маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника), позивачі стають кредиторами цього банку. Водночас кредиторські вимоги позивачів, які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, умовою для включення фізичної особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність у нього статусу вкладника у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд встановив, що між позивачами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та ПАТ «Міський комерційний банк» договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку не укладався. Також зазначені договори не укладали інші особи на користь позивачів.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули прав вимоги до ПАТ «Міський комерційний банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 15 вересня 2014 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 515 ЦК України передбачено, що заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

При вирішенні справи суд першої інстанції вірно врахував особливості набуття фізичною особою статусу вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як раніше зазначалося, вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За своєю правовою природою договір про відступлення прав вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Разом з тим, укладення такого договору не змінює основного правочину, з якого виникли відносини між сторонами.

Відтак, на підставі договору про відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право вимоги до ПАТ «Міський комерційний банк», проте не набули статусу вкладників цього банку.

Зазначений договір підтверджує грошові вимоги позивачів до ПАТ «Міський комерційний банк» та статус позивачів як кредиторів зазначеного банку. Разом з тим, кредиторські вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги від 15 вересня 2014 року, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 826/19560/15.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги позивачів спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 07 травня 2019 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Кучма

Є.В. Чаку

Постанова складена у повному обсязі 24 вересня 2019 року.