Справа № 209/1996/19
Суддя: Байбара Г. А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/1996/19
Провадження № 2-а/209/57/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря Кулік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити строк на оскарження постанови Волинської митниці Державної фіскальної служби України від 17 жовтня 2018 року у справі про порушення митних правил № 5508/20500/18; визнати протиправною та скасувати постанову Волинської митниці Державної фіскальної служби України від 17 жовтня 2018 року у справі про порушення митних правил № 5508/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходу громадян на суму 8500 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.06.2019 року відкрито провадження по справі, розгляд справи відкладався по причині неявки відповідача та відсутності інформації щодо отримання ним судових повісток.

Позов обґрунтовано тим, що 17.10.2018 року відповідачем по справі відносно позивача була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 5508/20500/18, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 00 коп. Вказану постанову позивач просить визнати незаконною та вважає, що на підставі ч. 1 ст. 58 Конституції України він звільняється від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 470 Митного кодексу, на підставі абзацу другого пункту 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу у зв`язку із здійсненням ним митного оформлення автомобілю марки «Seat Altea», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач по справі подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , зазначивши, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося в порядку, передбаченому діючим на той час занонодавству, а сплата позивачем в подальшому при митному оформленні транспортного засобу митних та інших платежів, в тому числі 8500,00 грн., не звільняє його від сплати штрафу накладеного за порушення митних правил.

До суду викликалися сторони та їх представники. Позивач до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяв та клопотань не подавав, від його імені та в його інтересах діє представник адвокат Монатко Денис Сергійович, який позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених у ньому.

Відповідач до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяв та клопотань не подавав. Відповідачем був поданий відзив на позовну заяву, згідно з яким він просить суд у позові відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, керуючись завданнями адміністративного судочинства, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 486 Митного Кодексу, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно із приписами ст. 488 Митного Кодексу, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 489 Митного Кодексу, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 497 Митного Кодексу, у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники), представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Згідно із ст. 498 Митного Кодексу, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил в органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст. 526 Митного Кодексу, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Отже, чинним на час виникнення спірних відносин Митним кодексом визначено порядок провадження у справі про порушення митних правил, визначено зокрема право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності знати про час та місце розгляду справи, брати участь у розгляді справи, подавати пояснення та заперечення.

Також, Митним кодексом визначено єдину обов`язкову умову розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: розгляд справи може відбуватись за відсутності особи, яка притягається до відповідальності лише в разі, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

У справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства).

Також, згідно ч. 4 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що ним вжиті заходи щодо повідомлення позивача про розгляд адміністративної справи про порушення митних правил, адже в матеріалах справи відсутні докази про це. Наявне поштове повідомлення та інші документи про направлення листів, протоколу про порушення митних правил на адресу позивача не містять відомостей про їх вручення позивачу. До того ж, оскаржувана постанова не містить відомостей про дату її надіслання або вручення позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 529 Митного Кодексу, скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він за заявою особи, яка подає скаргу (адміністративний позов), може бути поновлений відповідно митницею, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, адже про її існування позивач дізнався лише після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 58286529 у Дніпровському відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Також, судом встановлено, що відповідач, за результатами перевірки, за допомогою без даних системи, а саме: АСМО «Інспектор» ЄАІС ДФС, встановив, що 31.05.2018 року на митну територію України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, позивач в митному режимі «транзит» ввіз легковий автомобіль марки «Seat Altea», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та станом на 23.09.2018 року транспортний засіб не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився 10.06.2018 року (ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України).

17.10.2018 року відповідачем по справі відносно позивача була винесена постанова про в справі про порушення митних правил № 5508/20500/18, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 00 коп.

Разом з тим, 08.05.2019 року позивачем було здійснено митне оформлення вказаного автомобілю у відповідності до порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1077 «Про затвердження Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України та внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 і від 4 червня 2007 р.№ 79» та сплачено належні митні платежі, а також грошові кошти в сумі 8500,00 грн., що підтверджується митною декларацією UA110150/2019/221641 (форма МД-2).

Суд також враховує, що сторони у заявах по суті справи визнали вказані вище обставини, а отже ці обставини не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 78 КАС України).

Відповідно до п. 1 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1077 від 12.12.2018 року, даний порядок визначає механізм виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТЗЕД та ввезені громадянами на митну територію України в період з 01.01.2015 р. До 25.11.2018 р., а також:

1) перебувають у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, поміщення в який здійснювалося шляхом вчинення дій, усного декларування або декларування з використанням іншого документа, ніж митна декларація, на бланку єдиного адміністративного документа;

2) перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, були вивезені за межі митної території України після 25 листопада 2018 р. та ввезені повторно.

У пункті 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України встановлено, що протягом 270 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9.02.1999 №1-рп/99 визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.»

Суд не приймає доводи відповідача про те, що постанова про притягнення до відповідальності набула законної сили до митного оформлення позивачем свого автомобілю, оскільки Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» було передбачено спеціальну підставу звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 470 Митного кодексу України за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розумінні ст. 58 Конституції України скасовує або іншим чином пом`якшує відповідальність особи, а тому має зворотну силу в часі.

Позивачем надано докази того, що він виконав усі умови, що передбачені абзацом 1 пункту 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Митного Кодексу, і здійсненив митні формальності відносно транспортного засобу щодо якого не були дотримані строки митного режиму транзиту - здійснив митне оформлення даного транспортного засобу, 06.05.2019 року та 07.05.2019 року сплатив митні платежі у сумі 5140,00 грн., та 94830,00 грн до складу яких входили кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 8500 грн.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 77 КАС України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне постанову в справі про порушення митних правил № 5508/20500/18 від 17.10.2018 року скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України - закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст. ст. 461, 470, 486, 488, 489, 497, 498, 526, 529, Митного кодексу України, ст.ст. 1-11, 47, 72-77, 79, 90, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Волинської Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Скасувати постанову Волинської митниці Державної фіскальної служби України від 17.10.2018 року у справі про порушення митних правил № 5508/20500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходу громадян на суму 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Байбара Г.А.