Справа № 520/8485/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 р. справа № 520/8485/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про: 1) визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 01.02.2018 р.; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), починаючи з 01.02.2018 р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; 3) відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць,, -

встановив:

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеною пенсією, але внаслідок вчинення райУПФУ протиправного діяння коштів за пенсією з 01.02.2018 р. не одержав.

Відповідач, до Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з поданим позовом не погодився. Зазначив, що з 01.02.2018 року виплату пенсії позивачу було призупинено у зв`язку з наданням позивачем недостовірної інформації. На теперішній час виплата пенсії ОСОБА_1 поновлена та виплачується з вересня 2019 року. Доплати за минулий період з 01.02.2018 року по 31.08.2019 року нарахована, але не виплачена, буде проведена окремим порядком після затвердження.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що позивач є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи, як пенсіонер знаходиться на обліку з 01.11.2014 року в Ізюмському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківські області, яке з 16.08.2019 реорганізовано шляхом приєднання до Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

На запит представник позивача, управління відповіддю від 24.06.2019 року №390-04.9-20 повідомило, що з 01.02.2018 року виплату пенсії призупинено згідно рішення комісії з питань призначення(відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Ізюмській міській раді від 11.01.2018 року № 2, у зв`язку з наданими ОСОБА_1 недостовірними даними, довідку переміщеної особи було скасовано. Вказано, позивач не проживає за зазначено у заяві фактичним місцем проживання та для вирішення питання щодо відновлення пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до управління за місцем проживання (реєстрації) із відповідною заявою та надати довідку про взяття на облік внутріщньо переміщеної особи. Пенсію буде поновлено після надходження відповідного рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутріщньо переміщеним особам .(а.с.14)

При цьому, даних щодо скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) матеріали справи не містять.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного суб`єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст.46 Конституції України, ст.25 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, випадки, коли відбувається припинення виплат за пенсією, викладені у ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де передбачено, що підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ, а приводом для прийняття такого рішення: призначення пенсії за недостовірними документами; подія смерті особи; подія неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд; інші випадки згідно з законом.

Водночас із цим, суд зауважує, що іншого закону з приводу визначення таких приводів не існує.

Правовий висновок відносно застосування ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні і приводи, і підстави для припинення виплати пенсії, визначені ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, з урахуванням того, що позивачу поновлено виплату пенсії з вересня 2019 року, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України України в частині виплати нарахованої пенсії з 01.02.2018 року по 31.08.2019 року, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Разом із тим, оскільки визнання діяння владного суб`єкта протиправним об`єктивно не здатне у даному конкретному випадку забезпечити неминуче, ефективне та дієве поновлення суб`єктивного права особи на одержання у власність коштів як виплат за пенсією, то суд вважає за необхідне обтяжити владний суб`єкт обов`язком провести платежі за невиплаченою пенсією саме на підставі даного рішення суду.

У свою чергу, ч. 1 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

У силу ч. 2 ст. 2 цього закону під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За таких обставин, суд не знаходить жодних правових підстав для непоширення дії норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" на спірні правовідносини.

З огляду на викладене, позов в частині вимог щодо зобов`язання відповідача області здійснити позивачу нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів належить задовольнити в частині зобов`язання виплатити нарахованої пенсії за період з 01.02.2018 року по 31.08.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст.139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Зобов`язати Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, Харківська область, 61000, ) виплатити нараховану пенсію за період з 01.02.2018 року по 31.08.2019 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) з проведенням нарахувань у порядку Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) у межах суми стягнення за один місяць.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Старосєльцева О.В.