Справа № 300/210/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7778/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Запотічного І.І., Матковської З.М.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року, ухвалене суддею Біньковською Н.В. у м.Івано-Франківську о 15:40, повний текст якого складений 11 червня 2019 року, у справі № 300/210/19 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення від 12.10.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог вказує на відсутність правових підстав для застосування штрафних санкцій та пені.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням нараховано штраф у розмірі 1181,27 грн (10% до 01.01.2015) та штраф у розмірі 4115,25 грн (20% з 01.01.2015), а також пеню за період з 22.01.2013 по 17.07.2018 у розмірі 5107,75 грн). Згідно розрахунку штрафних санкцій, наданого до рішення №, нарахування пені Калуським управлінням ДФС в Івано-Франківській області розпочато з 04.09.2013. При цьому позивач вказує на виконання з 2014 року нею обов`язку постійного, своєчасного та в повному розмірі сплати єдиного соціального внеску. Також зазначає про проведення повної оплати недоїмки, штрафів і пені за 2013 рік через органи виконавчої служби 29.05.2014 та вказує на наявність переплати єдиного внеску на загальну суму 1443,80 грн, яка утворилась за період 2013-2018 роки, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату.

Позивач звертає увагу на те, що вимоги про сплату недоїмки відповідачем не надсилались, а оскаржуване рішення, з урахуванням дати її винесення, надіслане з порушенням встановленого триденного строку. Крім того, зазначає, що притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення у виді застосування штрафу та нарахування пені, які є сплаченими, суперечить положенням ст.61 Конституції України, а застосування штрафів після закінчення граничних строків їх застосування, встановлений ст.102 ПК України, що становить 1095 днів, є протиправним та має наслідком звільнення платника податків від відповідного грошового зобов`язання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який самостійно визначався ФОП ОСОБА_1 до сплати, нею сплачувався несвоєчасно, з порушенням визначеного законодавством строку, а тому відповідачем правомірно за несвоєчасну сплату єдиного внеску нараховано позивачу штраф в загальному розмірі 1181,27 грн (10% до 01.01.2015) та 4115,25 грн (20% з 01.01.2015), а також нараховано 5107,75 грн пені, станом на 17.07.2018.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та її представника, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2464-VI).

В розумінні статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень частини 2 статті 8 та статті 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону).

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені Закону №2464-VI, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч.ч. 11, 12 ст.9 Закону №2464-VI).

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 19.09.2008 зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.13).

Калуським управлінням Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування винесено рішення № від 12.10.2018, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1181,27 грн (10% до 01.01.2015) та штраф у розмірі 4115,25 грн (20% з 01.01.2015), нараховано пеню у розмірі 5107,75 грн, які в загальній сумі 10404,27 грн зобов`язано сплатити протягом 10 календарних днів. До рішення надано розрахунок штрафних санкцій та пені (а.с.14-16).

02.11.2018 позивач скористалась правом адміністративного оскарження вказаного рішення шляхом подання скарги до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (а.с.23-24), яку 20.11.2018 ГУ ДФС в Івано-Франківській області повернуто позивачу без розгляду (а.с.19-20).

06.12.2018 позивачем подано скаргу до ДФС України (а.с.27-28), яку 09.01.2019 рішенням Державної фіскальної служби України скаргу залишено без розгляду (а.с.31).

Позивач, вважаючи рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 12.10.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску протиправним, звернулася до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зокрема зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною десятою цієї статті днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (ч.2 ст.25 Закону).

Згідно приписів частини 6 статті 25 цього Закону за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно пункту 2 частини 11 та частини 10 статті 25 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (ч.14 ст.25 Закону №2464-VI).

Частиною 16 статті 25 цього Закону передбачено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. За несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску накладається штраф та нараховується пеня, про що посадова особа органу доходів і зборів приймає рішення. Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що згідно карток особового рахунку платника єдиного внеску позивачем 20.01.2012 нараховано до сплати єдиний внесок на суму 4010,30 грн, з яких 20.01.2012 сплачено 2066,24 грн, залишок до сплати (недоїмка) склав 1944,06 грн, який сплачений позивачем 04.09.2012, що вплинуло на подальше застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені. Так, 11.10.2012 за несвоєчасну сплату 04.09.2012 єдиного внеску позивачу нараховано 194,41 грн штрафних санкцій та 441,30 грн пені, що разом становить 635,71 грн.

21.01.2013 позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок на суму 4572,42 грн, 22.04.2013 - 1194,03 грн, однак оплату не здійснено, у зв`язку з чим утворилась недоїмка зі сплати єдиного внеску в загальному розмірі 5766,45 грн.

14.06.2013 позивачу нараховано штрафну санкцію у розмірі 170,00 грн.

02.07.2013 позивачем здійснено оплату в розмірі 2000,00 грн, з яких 1364,29 грн зараховано в рахунок погашення недоїмки, а 635,71 грн - погашення штрафу та пені, нарахованих у 2012 році.

22.07.2013 позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 1194,03 грн. Недоїмка зі сплати єдиного внеску склала 5596,19 грн.

03.09.2013 за несвоєчасну сплату 02.07.2013 єдиного внеску на позивача накладено 136,43 грн штрафу та нараховано 221,01 грн пені.

Відтак, станом на 01.10.2013 борг ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становив 6123,63 грн, з яких: 5596,19 грн - недоїмка зі сплати єдиного внеску; 306,43 грн - штрафних санкцій; 221,01 грн - пені.

Зазначений борг опрацьовано Пенсійним фондом України у м. Калуші та Калуському районі вимогами та рішеннями про нарахування пені та штрафних санкцій, а саме: вимогою про сплату боргу №Ф151 від 15.02.2013, згідно якої позивачу належить до сплати недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 4572,42 грн; вимогою про сплату боргу №Ф512 від 03.05.2013, згідно якої позивачу належить до сплати недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 1194,03 грн; рішенням про нарахування штрафної санкції та пені №Ф1001 від 10.05.2013 на суму 170,00 грн штрафу; рішенням про нарахування штрафної санкції та пені №Ф1736 від 30.07.2013 на суму 136,42 грн штрафу та 221,01 грн пені; вимогою про сплату боргу №Ф1196 від 01.08.2013, згідно якої позивачу належить до сплати недоїмка зі сплати єдиного внеску на суму 1194,03 грн (а.с.109, 45).

Зазначені вище вимоги та рішення позивачем оскаржені не були. Вимоги про сплату боргу звернуто до примусового виконання у ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції, виконавчі провадження у яких завершені в 2014 році у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Борг за штрафними санкціями у розмірі 306,43 грн та 221,01 грн пені зараховано до сплати 22.04.2014 та 30.05.2014 згідно платіжних доручень №169977 від 18.04.2014, №174803 від 29.05.2014.

21.10.2013 позивачем самостійно нараховано до сплати єдиний внесок у сумі 1194,03 грн, що зумовило збільшення суми недоїмки.

29.11.2013 згідно платіжного доручення №151030 позивачем сплачено 1000,00 грн.

29.11.2013 за несвоєчасну сплату єдиного внеску на позивача накладено 100,00 грн штрафу та нараховано 312,00 грн пені.

29.11.2013 згідно платіжного доручення №151029 позивачем сплачено 1200,00 грн.

29.11.2013 за несвоєчасну сплату єдиного внеску на позивача накладено 120,00 грн. штрафу та нараховано 374,40 грн пені.

З урахуванням наведеного, станом на 31.12.2013 загальний борг позивача зі сплати єдиного внеску становив 5117,66 грн (із врахуванням нарахованих сум штрафу і пені).

В подальшому, позивачем сплачувались суми єдиного внеску, які зараховувались відповідачем в рахунок сплати недоїмки у порядку календарної черговості її виникнення (в тому числі і в 2013 році).

Так, в 2014 році нарахування сум єдиного внеску склали 5022,52 грн, сплачено 8313,55 грн, залишок становив 1826,63 грн.

В 2015 році нарахування сум єдиного внеску склали 5127,32 грн, сплачено 5183,00 грн, залишок становив 1770,95 грн.

В 2016 році нарахування сум єдиного внеску склали 4242,15 грн, сплачено 4243,50 грн, залишок становив 1769,6 грн.

В 2017 році нарахування сум єдиного внеску склали 7326,00 грн, сплачено 7326,00 грн, залишок становив 1769,6 грн.

В 2018 році (станом на 30.10.2018) нарахування сум єдиного внеску склали 9483,54 грн, сплачено 9486,00 грн, залишок становив 1769,6 грн.

В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що за приписами абзацу першого частини 8 статті 9 Закону №2464-VI, позивач, як платник єдиного внеску, була зобов`язана сплачувати вищенаведені суми єдиного внеску, нараховані за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця за звітним.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що суми ЄСВ були сплачені позивачем несвоєчасно, з порушенням визначеного законодавством строку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція №449).

Згідно з пунктом 1 розділу VII Фінансові санкції Інструкції №449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Відповідно до пп.2 п.2 р.VII Фінансові санкції Інструкції №449 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Отже, як встановлено судом та підтверджено наявними у справі доказами, позивачем було допущено факт несвоєчасної сплати ЄСВ, у зв`язку із чим відповідачем нараховано позивачу штрафні санкції у визначеному в рішенні розмірі.

Окрім того, відповідно до абзаців 1 та 2 п. 5 р. VII Фінансові санкції Інструкції №449 на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Встановлено, що оскаржуваним рішенням позивачу нараховано пеню на суму недоїмки з ЄСВ з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу за формулою, наведеною в пункті 5 розділу VII Фінансові санкції Інструкції №449.

Отже, наявними у справі доказами підтверджено факт несвоєчасної сплати позивачем самостійно нарахованих сум єдиного внеску, а тому відповідачем правомірно за несвоєчасну сплату єдиного внеску нараховано позивачу штраф в загальному розмірі 1181,27 грн (10% до 01.01.2015) та 4115,25 грн (20% з 01.01.2015), а також нараховано 5107,75 грн пені, станом на 17.07.2018, що вказує на арифметичну точність та коректність розрахунку органом доходів і зборів сум штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату таких сум, та як наслідок, правомірність застосування до позивача таких штрафних санкцій та пені.

Слід зазначити, що кошти, сплачені позивачем згідно наданих на розгляд суду квитанцій, в повному обсязі були враховані відповідачем при розрахунках недоїмки.

Водночас, доводи позивача про переплату єдиного внеску, повторне застосування відповідачем штрафних санкцій і пені спростовуються встановленими фактичними обставинами у справі.

Щодо покликань позивача про неможливість зарахування відповідачем платежів, які сплачені через державну виконавчу службу в рахунок погашення платежів в порядку черговості їх виникнення з підстав невизнання їх недоїмкою, колегія суддів приходить до висновку про їх необгрунтованість, оскільки погашення суми недоїмки, штрафних санкцій та пені в порядку календарної черговості їх виникнення прямо передбачено вимогами ч.6 ст.25 Закону №2464-VI та іншого порядку зарахування платником єдиного внеску сплачених сум законодавством, яким врегульовано спірні правовідносини, не передбачено.

Додатково в обгрунтування протиправності дій відповідача позивачем на розгляд суду надано рішення Державної фіскальної служби України від 28.02.2019 про результати розгляду скарги ФОП ОСОБА_1 щодо скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2018 №Ф-453-17.

Так, зі змісту даного рішення судом встановлено, що підставою для скасування вказаної вимоги стало не порушення відповідачем строків застосування штрафу та нарахування пені, як зазначає позивач, а передчасне занесення до неї сум штрафних санкцій і пені згідно оскаржуваного у цій справі рішення № від 12.10.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, оскільки на дату формування вимоги зазначене рішення неузгоджене та оскаржено в адміністративному порядку.

Також безпідставними є покликання скаржника на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення вимог статі 102 Податкового кодексу України, оскільки порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відносини, пов`язані із забезпеченням його збору та обліку, врегульовано Законом №2464-VI, спеціальним для спірних правовідносин, за правилами частини 16 статті 25 якого строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Разом з тим, направлення позивачу оскаржуваного рішення контролюючого органу з пропущенням триденного строку не є самостійною підставою для його скасування, оскільки очевидним є факт порушення позивачем строків сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, податковим органом оскаржуване рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та правовими нормами, якими врегульовані спірні правовідносини, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, як цього вимагає диспозиція ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення від 12.10.2018 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі № 300/210/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Постанова складена в повному обсязі 24.09.2019.