Справа № 809/1470/15
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2019 року

Київ

справа №809/1470/15

адміністративне провадження №К/9901/28832/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року (колегія суддів: головуючий суддя - Большакова О.О., судді - Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.)

у справі № 809/1470/15

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Городенківському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

про визнання неправомірним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції у Городенківському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у Городенківському районі) про визнання неправомірним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на відсутність в матеріалах справи розрахункового документа, що підтверджує факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, зазначила про протиправність оскаржуваного рішення відповідача.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю: визнано неправомірним та скасовано рішення про застосування фінансових санкцій Державної податкової інспекції у Городенківському районі Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №000004/09-04-22- від 11.03.2015 до підприємця ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано доводи позивача, що нею реалізовувався товар під назвою «Шансон» не шампанське, а цукерки. Також зазначив, що у наданому контролюючим органом розрахунковому документі відсутнє найменування товару, а лише зазначено про реалізацію товару під назвою «Шансон» за ціною 32 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Городенківському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-франківській області задоволено, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем у відповідному розділі Акту перевірки не зазначено факту незгоди з висновками відповідача щодо продажу шампанського «Шансон» за ціною 32 грн, жодних документальних доказів оформлення зазначеною квитанцією факту продажу саме цукерок за вказаною ціною не позивач надала, а факт відсутності на розрахунковому документі повного найменування проданого товару та адреси магазину свідчить про невиконання платником вимог чинного законодавства щодо форми розрахункового документу і не дає підстав стверджувати, що цей документ підтверджує продаж саме цукерок під назвою «Шансон».

Не погодившись з зазначеною постановою суду апеляційної інстанції, позивач подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваного рішення, вказує на те, що працівниками ДФС перевірка її господарської діяльності не проводилась, жодного акту за результатами такої перевірки не складалося, у зв`язку з чим вона не мала можливості надати пояснення та заперечення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою скаржника.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу не надійшло, що не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

26 лютого 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду в порядку передбаченому Розділом VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17 лютого 2015 року працівниками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на підставі наказу №61 від 11 лютого 2015 року, направлень № 73 і № 74 від 11 лютого 2015 року проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою АДРЕСА_1 та належить суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт № 21/09-19-2-11/1/ від 17 травня 2015 року.

Контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімального оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» (далі Постанова №597), а саме здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін.

Контролюючий орган зазначив, що 17 лютого 2015 року в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, де здійснює господарську діяльність позивач, реалізовано пляшку вина (шампанського) «Шансон» місткістю 0,75 л. за ціною 32 грн., що підтверджується фіскальним чеком РРО № 5562 від 17.02.2015.

11 березня 2015 року ДПІ у Городенківському районі прийнято рішення про застосування фінансових санкцій, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 10 000 гривень.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, на думку колегії суддів, рішення суду апеляційної інстанції є законним і обґрунтованим виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу (далі - ПК України), Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 в редакціях чинних, на момент їх виникнення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із п. 80.4 ст. 80 перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Зі змісту ст. 86 ПК України вбачається, що Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Зі змісту статті 17 вказаного Закону вбачається, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої- 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 затверджено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.

Відповідно до п. 1 приміток до Постанови №957 мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Згідно із додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 встановлено мінімальну ціну на вино у скляній тарі місткістю 0,7 та 0,75 л. з 11 червня 2014 року в розмірі 33 гривні.

Верховний Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що факт продажу вина (шампанського) «Шансон» за ціною 32 гривні підтверджується наявними в матеріалах справи актом фактичної перевірки та фіскальним чеком РРО № 5562 від 17.02.2015.

Суд касаційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про те, що оформленням зазначеного фіскального чеку супроводжувався факт продажу в приміщенні магазину позивача цукерок під назвою «Шансон», оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності в реалізації у платника саме цукерок з такою назвою.

Крім того, Верховний суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що відсутність всупереч вимогам, встановленим Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 №614 у фіскальному чеку повного найменування товару та адреси магазину свідчить про невиконання позивачем, як суб`єктом підприємницької діяльності вимог законодавства щодо додержання форми розрахункового документу і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення контролюючого органу за наявності встановленого факту порушення платником вимог податкового законодавства.

Також, Верховний Суд не приймає до уваги доводи скаржника про те, що вона була позбавлена можливості викласти свої заперечення до акту оскільки не знала про його існування та не була ознайомлена з його змістом, з огляду на те, що такі доводи скаржника спростовуються записом про відмову від підписання та отримання матеріалів фактичної перевірки та актом відмови від 17.02.2015 №21/09-19-21-11/1/ НОМЕР_1 (а.с. 27, 30).

Відповідно до ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 350 КАСУ України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та здійснивши системний аналіз долучених до справи доказів, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанції без змін.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2016 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Гончарова

Судді І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова