Справа № 200/10444/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р. Справа№200/10444/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 серпня 2019 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) про визнання протиправними дії щодо припинення виплати пенсії по інвалідності з 01.08.2017 року, зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 01.08.2017 року зі сплатою заборгованості по ній з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, стягнення компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

В обґрунтування зазначив, зокрема, що є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 26.03.2007 р. по справі №2-0-11 2007 р. ОСОБА_1 був визнаний недієздатним, над ним було встановлено опіку та призначено ОСОБА_2 , брата позивача, його опікуном. З грудня 1989 року позивач зареєстрований та фактично проживав в АДРЕСА_2 . що підтверджується даними його паспорту. На при кінці 2012 року ОСОБА_2 разом із позивачем, переїхали у м. Костянтинівку Донецької області, а 16 січня 2013 року законний представник зареєстрував в місті Костянтинівка Донецької області місце свого постійного проживання, що підтверджується відповідним записом у паспорті законного представника. З посиланням на ч.5 ст. 29 ЦК України вказує на відсутність правових підстав вважати ОСОБА_2 внутрішньо переміщеною особою, оскільки він є недієздатною особою та місцем його проживання є місце проживання його опікуна. Вважає, що таким чином позивач порушує його конституційне право на отримання пенсії по інвалідності.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідно електронної пенсійної справи пенсію отримував ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно, а не ОСОБА_2 , якого призначено опікуном недієздатного заявника згідно рішення суду від 26.03.2007 р. Згідно обміну інформацією ОСОБА_1 не отримував довідку про взяття на облік ВПО та ніколи не перебував на обліку Управлінні соціального захисту населення Костянтинівської міської ради в Єдиній інформаційній базі даних про ВПО, що також підтверджено листом від 17.12.2018р. УСЗН, який знаходиться в матеріалах справи. Вказують, що, оскільки встановлено порушення, а саме не надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», ОСОБА_1 з 01.08.2017 р. були призупинені нарахування та виплата пенсії. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, зазначають, що позивачем не надано суду доказів наявності шкоди або наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, вини та факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань. На підставі викладеного, просили відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням безстроково.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 26.03.2007 р. по справі №2-0-11 2007 р. ОСОБА_1 був визнаний недієздатним, над ним було встановлено опіку та призначено ОСОБА_2 його опікуном.

Рішенням Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 серпня 2017 року (який на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року № 821 є правонаступником Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області) по пенсійній справі №823742 ОСОБА_2 , відсутні відомості про статус внутрішньо переміщеної особи законного представника недієздатної особи. Припинено виплату пенсії з 01 серпня 2017 року до надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зокрема недієздатної особи, в якій будуть внесені відомості про законного представника недієздатної особи.

З 01.09.2018 року виплату пенсії припинено, про що вбачається з довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії.

На звернення щодо підстав припинення виплати пенсії, відповідачем надано відповідь в якій повідомлено, що виплату пенсії припинено у зв`язку з встановленням факту відсутності реєстрації позивача в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб.

Також повідомлено про нормативно-правові акти, які регулюють питання виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованих територій, та те, що поновлення виплати пенсії буде проводитися на підставі рішення Комісії.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені 1 ст. 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 серпня 2017 року по пенсійній справі №823742 ОСОБА_2 , відсутні відомості про статус внутрішньо переміщеної особи законного представника недієздатної особи на підставі вимог Закону України від 20.10.2014р. №1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку оформлення і видачі довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.10.2014р. №509, Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання перебування від 08.06.2016р. №365, п.1 ст.47 та п.п.1,5 п.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» припинено виплату пенсії з 01 серпня 2017 року до надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зокрема недієздатної особи, в якій будуть внесені відомості про законного представника недієздатної особи.

Відповідно до ч.5 ст. 29 ЦК України місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна.

16 січня 2013 року законний представник ОСОБА_2 , який є опікуном недієздатної особи ОСОБА_1 , зареєстрував місце свого постійного проживання в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту.

Таким чином, з того ж часу зазначена адреса одночасно стала й місцем проживання позивача.

Крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії - не встановлені.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Враховуючи наведене, орган Пенсійного фонду безпідставно не виплачує позивачу пенсію. Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, чим грубо порушено його право на соціальний захист, гарантований Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 34 закону №1058-IV, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Отже, пенсія по інвалідності є одним із видів державної пенсії, підставою призначення якої є настання інвалідності, яка спричинила повну або часткову втрату працездатності особи. У свою чергу, причину, групу, час настання інвалідності та її строк, визначається органами медико-соціальної експертизи.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що припиняючи позивачу виплату пенсії на підставі не надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідач необґрунтовано проігнорував усі ймовірні докази та обставини (факт призначеної довічної пенсії, рішення суду, копія паспорту законного представника), які безспірно вказують на право позивача отримувати пенсію за інвалідністю відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Позивач зазначає, що рішення про припинення виплати пенсії він не отримував та вказане відповідачем не спростовано. Таким чином, обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 серпня 2017 року по пенсійній справі №823742.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 46. Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне зобов`язання», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 (далі - Порядок), для реалізації згаданого Закону.

Згідно ст. 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткові пенсії, цільові грошові допомоги на прожиття, щомісячної державної допомоги та компенсаційних виплат.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Суд зазначає, що вказана вимога заявлена передчасно, оскільки вказану компенсацію наведене регулююче законодавство та нормативно-правові акти пов`язує з фактичним перерахунком та виплатою пенсії, чого на час розгляду справи ще не відбулось. Отже, позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди за протиправне припинення виплати пенсії у розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується статтею 237-1 Кодексу законів про працю України відповідно до якої відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, зазначена норма сформульована так, що відшкодувати моральну шкоду, заподіяну працівникові робото давцем, можна тільки за наявності трьох життєвих обставин: моральних страждань; втрати нормальних життєвих зв`язків; необхідності додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки під час провадження у даній справі позивач в порушення п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 не пояснив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав належних доказів щодо втрати ним нормальних життєвих зв`язків та необхідності додаткових зусиль для організації його життя, в задоволенні позову в частині стягнення на користь ОСОБА_2 в якості моральної шкоди у розмірі 10000 грн. слід відмовити.

Окрім того, згідно приписів ст. 1173 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, здійснюється за рахунок держави, а не конкретного органу. Відтак, вимоги про стягнення відшкодування з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області є необгрунтованими.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) про визнання протиправними дії щодо припинення виплати пенсії по інвалідності з 01.08.2017 року, зобов`язання відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності з 01.08.2017 року зі сплатою заборгованості по ній з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, стягнення компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 03 серпня 2017 року по пенсійній справі №823742.

Зобов`язати Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в інтересах якого діє опікун ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 01.08.2017 року зі сплатою заборгованості по ній.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая