Справа № 725/4865/19
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/4865/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стоцька Л.А.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

26 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року позивач Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання громадянинп Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29.08.2019 позов задоволено.

Продовжено строк затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 , 1990 року народження з метою забезпечення примусового видворення його за межі України терміном на 6 місяців.

Не погоджуючись з даним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому заперечує щодо задоволення апеляційної скарги та просить проводити розгляд апеляційної скарги без участі відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, обмежені строки розгляду справи та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами, рішенням суду від 07.09.2018 року було встановлено, що законні підстави перебування на території України громадянина Народної республіки Бангладеш МД ОСОБА_2 відсутні. Позов Чернівецького прикордонного загону задоволено та вирішено примусово видворити за межі України відповідача, надавши дозвіл на його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України терміном на шість місяців.

У подальшому, рішенням суду від 05.03.2019 в справі №725/1223/19 строк затримання іноземця було продовжено ще на 6 місяців до 05.09.2019. Крім того, даним рішенням встановлено, що 06 вересня 2018 року о 03:00 год. міжвідомчою групою у складі МОРВ «Чернівці» та ВБКОЗ СБУ в Чернівецькій області, на західній околиці н.п.Рингач Новоселицького району Чернівецької області, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Мамалига», за спробу незаконного перетинання державного кордону із України до Румунії поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон було затримано громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без документів, що посвідчують особу та надають право перебувати на території України.

Цього ж дня, з метою з`ясування обставин правопорушення, встановлення особи відповідача, його було затримано на термін до трьох діб, про що письмово повідомлено Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України (дипломатичне представництво (консульська установа) Народної Республіки Бангладеш на території України відсутнє)).

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07.09.2018 у справі №725/4771/18 прийнято - примусово видворити за межі території України громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його ідентифікації та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на термін 6 місяців, починаючи з моменту затримання, тобто з 03 год. 00 хв. 06.09.2018.

Тобто, рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07.09.2018 встановлено строк затримання відповідача на шість місяців для його ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на Україні після завершення процедури ідентифікації.

Також, судом першої інстанції в межах справи №725/4865/19 встановлено, що Чернівецький прикордонний загін неодноразово звертався з запитами з метою ідентифікації особи відповідача ОСОБА_2 , 1990 року народження до Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш у м.Києві, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Надзвичайного і Повноваженого Посла України в Турецькій Республіці, проте жодної відповіді з країни походження іноземця одержано не було.

Вказані обставини підтверджуються відповідними зверненнями, які наявні у матеріалах справи.

Повторний шестимісячний строк затримання відповідача завершується 05.09.2019.

Враховуючи зазначене, Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся з відповідним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутній документ, що дає право законно перебувати на території України та здійснити виїзд з території України, крім того наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від примусового видворення з України.

Крім того, на момент звернення до суду з даним позовом інформація з країни громадянської належності відповідача не находила та відсутні відповідні документи, необхідні для ідентифікації відповідача та забезпечення його примусового видворення.

Позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення, не надання оригіналів документів, на підставі яких можливо ідентифікувати особу іноземця, унеможливлюють виконання рішення суду від 07.09.2018.

А тому, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність задоволення позову повністю, оскільки відповідач громадянин Народної Республіки Бангладеш може ухилятися від виїзду з території України в добровільному порядку, про що свідчить порушення чинного законодавства України, відсутність документів, що дають право на виїзд з України та документів на право перебування в Україні, а також відсутність законних підстав перебування та проживання на території України. Крім того, у даній справі процедура депортації проводиться з належною ретельністю, а тому наявні підстави для продовження строку затримання громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 , 1990 року народження

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Як передбачено ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно з приписами ч.11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Крім того матеріали справи свідчать, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача шляхом надсилання запиту (повідомлення) до Почесного Консульства Народної Республіки Бангладеш у м.Києві, Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, Надзвичайного і Повноваженого Посла України в Турецькій Республіці, проте жодної відповіді з країни походження іноземця одержано не було.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідача відсутні визначені законодавством та міжнародними договорами України підстави для перебування в Україні, відсутні також обставини, які, згідно ч.8 ст.26 та ч.1 ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняють примусове видворення за межі України (Відповідач не перебуває у процедурі визнання біженцем та особами, які потребують додаткового захисту; не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; в країні громадянської належності їх життю або свободі не загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; не загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; не загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки).

В частині доводів апелянта щодо не вживання дій позивачем щодо надсилання запитів в частині ідентифікації особи, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В справі №725/1223/19 встановлено, що такі запити направлялись. Разом з тим, надані докази позивачем дають підстави для встановлення, що Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України вживав усі можливі дії для ідентифікування та документування відповідача. В свою чергу, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Отже, позивачем вживалися заходи для ідентифікації відповідача з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію), не надання оригіналів документів, з огляду на умови передбачені ч.13 ст.289 КАС України, за яких неможливо ідентифікувати відповідача, забезпечити його примусове видворення чи реадмісію у строк затримання, встановлений рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07.09.2018 у справі №725/4771/18 та в подальшому рішенням від 05.03.2019 в справі №725/1223/19, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних правових підстав для продовження строку затримання відповідача.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Разом з тим, згідно з ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.113 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» (заява № 22414/93) будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим доти, доки триває процедура депортації. Якщо така процедура не провадиться з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим.

Європейський Суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в Законі.

Крім того, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 29 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.