Справа № 752/20748/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Парінова А.Б.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Київської митниці ДФС (далі - Відповідач, Київська митниця) про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил від 27.09.2018 року №0493/12500/18.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28.05.2019 року у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не було виконано зобов`язання щодо умов перебування бурильного обладнання у митному режимі «тимчасове ввезення», що було виявлено контролюючим органом 23.04.2018 року, а відтак правові підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Свої доводи обґрунтовує тим, що судом не було враховано відсутності умислу у діях Позивача, спрямованого на ухилення від сплати митних платежів. Крім того, зазначає про те, що заяву-зобов`язання ТОВ «Везерфорд Україна» щодо виконання умов митного режиму «тимчасове ввезення» ОСОБА_1 не підписувала. Наголошує, що судом помилково ототожнено момент виявлення правопорушення Київською митницею з моментом його виявлення органами доходів і зборів і датою його фіксування.

Після усунення визначених в ухвалі від 20.08.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25.09.2019 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 08.12.2017 року директором ТОВ «Везерфорд Україна» ОСОБА_1 підписано заяву-зобов`язання, за якою до закінчення строку тимчасового ввезення, встановленого митним органом, заявник зобов`язується здійснити зворотне ввезення визначених у ній товарів або заявити про зміну митного режиму, що допускається щодо цих товарів законодавством України, і надати митному органу передбачені законодавством України документи та відомості, необхідні для проведення митного контролю й митного оформлення товарів. Крім того, у ній зазначено про попередження особи про відповідальність, передбачену ст. 481 МК України та ознайомлення останньої зі змістом ст. ст. 114-120 МК України (а.с. 56).

20.06.2018 року головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування Управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил №0493/12500/18 (а.с. 23-28). В указаному протоколі зафіксовано, що до Київської митниці ДФС листом Офісу великих платників податків ДФС України від 27.04.2018 року № 17277/7/28-10-14-09-12 надійшов акт від 04.04.2018 року № н16/18/28-10-14-09/ «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Везерфорд України» з питань правомірності отримання пільг при сплаті митних платежів та ПДВ при ввезенні товарів у митному режимі тимчасового ввезення за митними деклараціями від 17.10.2017 року № UA125200/2017/636435 та від 11.12.2017 року № UA125200/2017/637929».

Відповідно до акту, проведеною перевіркою встановлено, що згідно з додатком від 28.11.2017 року № 60 до Генерального договору оренди від 24.10.2011 року № 37U/10-11, укладеного між ТОВ «Везерфорд України» в особі директора ОСОБА_2 та компанією «S. C/ Weatherford Atlas GIP S.A» в особі директора ОСОБА_3 , на адресу ТОВ «Везерфорд України» було вивезено товар: двигуни гідравлічні, які використовуються в нафтобудівній промисловості для виконання робіт: - мотор з підшипниковою секцією, 9-5/8" дюйма МОD, метал, сер. номер 960-50057 - 1 шт., країна виробництва - US. Торгівельна марка - Weatherfor atlas gip sa» (далі - «обладнання для бурової установки»).

11.12.2017 року Київською митницею ДФС за митною декларацією № UA125200|2017|637929 було здійснено митне оформлення товару «обладнання та інструменти для бурової установки» в режимі «тимчасове ввезення» та встановлено строк тимчасового ввезення до 28.02.2018 року.

Таким чином, як зафіксовано у протоколі, ТОВ «Везерфорд Україна» товар «обладнання та інструменти для бурової установки» ввезено на митну територію України з метою власного використання.

Відповідно до договору оренди обладнання від 04.05.2017 року № 488/17, укладеного між ТОВ «Везерфорд Україна» в особі ОСОБА_2 та ПАТ «Укргазвидобування», ГПУ «Полтавагазвидобування», передано в тимчасове користування «Двигун гідравлічний, який використовується в нафтодобувній промисловості для виконання робіт: - мотор з підшипниковою секцією, 9-5/8" дюйма МОD, метал, сер. номер 960 - 50057», який було попередньо ввезений ТОВ «Везерфорд Україна» в Україну в митному режимі «тимчасове ввезення».

Даний факт підтверджується податковою накладною від 31.12.2017 року № 55, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої наказом Мінфіну № 1307 від 31.12.2015 року

За митною декларацією підприємство сплатило платежі в розмірі 9% від суми всіх встановлених платежів, а саме мито - 2 004,59 грн. та ПДВ - 8 419,27 грн.

Відповідно до митної декларації від 25.02.2018 року № UA125200/2017/682309 строк тимчасового ввезення продовжено до 31.05.2018 року з доплатою платежів в розмірі 9% від суми всіх встановлених платежів, а саме мито - 2 004,59 грн. та ПДВ - 8 419,27 грн.

Згідно з товаросупровідними документами, а саме - листа ТОВ «Везерфорд Україна» від 08.12.2017 року № 0812/17-01, директор ОСОБА_1 . взяла зобов`язання щодо виконання умов митного режиму «тимчасове ввезення».

У протоколі також зазначено, що директор ТОВ «Везерфорд Україна» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у сумі 94 972,90 грн., шляхом використання товарів, стосовно яких надано пільги до сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що розгляд справи про порушення митних правил було призначено на 16.08.2018 року, про що Позивач був повідомлений 20.06.2018 року шляхом отримання згаданого протоколу через представника.

За результатами розгляду справи №0493/12500/18 в. о. заступника начальника Київської митниці ДФС було прийнято постанову від 27.09.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 284 918,70 грн. (а.с. 18-22).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 103, 104, 106, 108 Митного кодексу України, а також Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджується факт порушення Позивачем митного режиму «тимчасове ввезення», то оскаржувана постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства із дотриманням строків притягнення особи до відповідальності.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Умови поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митний режим тимчасового ввезення регламентовані статтею 104 Митного кодексу України, частиною 6 якої передбачено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Приписи ч. 3 ст. 106 МК України визначають, що сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення та розраховується за встановлений органом доходів і зборів строк дії цього митного режиму.

За правилами ч. 1 ст. 108 МК України строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується Позивачем, «обладнання для бурової установки» було оформлене в режимі «тимчасове ввезення» згідно митної декларації від 17.10.2017 року №UA125200/2017/637929. Такий режим було продовжено ТОВ «Везерфорд Україна» до 31.05.2018 року згідно митної декларації від 25.02.2018 року №UA125200/2017/682309. Проте, матеріалами справи підтверджується, що згідно договору оренди обладнання від 04.05.2017 року ввезене ТОВ «Везерфорд-Україна» обладнання було передано в оренду ГПУ «Полтавагазвидобування» (а.с. 44-55).

Відповідно до ч. 7 ст. 106 МК України у разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами. При цьому за період, коли застосовувалося таке звільнення, підлягають сплаті проценти з сум податкових зобов`язань, що підлягали б сплаті у разі, якщо б щодо таких сум надавалося розстрочення податкових зобов`язань відповідно до розділу II Податкового кодексу України.

Згідно ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Приписи ст. 485 МК України визначають, що, зокрема, використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для притягнення особи до відповідальності за використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, необхідна поряд з іншим наявність в особи спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини. В даному випадку конкретною метою, як обов`язковою ознакою складу правопорушення - є намір особи неправомірно звільнитись від сплати митних платежів чи зменшити їх розмір. Мета - це уявлення особи про суспільно небезпечний наслідок своїх протиправних дій та про ту шкоду, що, як усвідомлює винний, настане для охоронюваних законом відносин і яка є для нього бажаною. Мета дає змогу визначити заради чого, до якого результату спрямована суспільно-небезпечна діяльність особи і вона може бути тільки у правопорушеннях, що вчиняються з прямим умислом, оскільки вона є свідченням бажання певного наслідку.

Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил, в останньому зафіксовано, що директором ТОВ «Везерфорд Україна» ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у сумі 94 972,90 грн. шляхом використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Крім того, як уже було встановлено раніше, ОСОБА_1 було надано Київській митниці заяву-зобов`язання. Водночас, здійснюючи комерційну операцію по ввезенню на митну територію України відповідного бурильного обладнання у митному режимі «тимчасове ввезення», остання мала на меті виконання умов договору оренди від 04.05.2017 року між ПАТ «Укргазвидобування» та ТОВ «Везерфорд Україна» та додатків № 1-3 до даного договору за умови несплати відповідних митних платежів, оскільки у протилежному випадку товари - предмети правопорушення мали б були бути оформлені у митний режим «імпорт» зі сплатою відповідних митних платежів.

Посилання Апелянта на те, що згадана заява-зобов`язання не підписувалася ОСОБА_1 , про що свідчить відмінність печатки ТОВ «Везерфорд Україна» та підпису Позивача на даній заяві та листі від 07.03.2018 року №132 (а.с. 31), судовою колегією оцінюється критично, оскільки, по-перше, доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо підробки документів матеріали справи не містять, по-друге, ОСОБА_1 не заперечується факт ввезення «обладнання для бурової установки», у подальшому переданому в оренду іншому суб`єкту господарювання, в режимі «тимчасове ввезення».

Надаючи оцінку твердженню Апелянта про пропуск митним органом строків притягнення особи до відповідальності, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

У даному випадку Позивачем вчинене правопорушення митних правил, передбачене статтею 485 Митного кодексу України, яке належить до триваючих правопорушень, що прямо передбачено статтею 467 Митного кодексу України, а отже адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зазначений висновок щодо застосування даних правових норм викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №333/8140/15-а (2а/333/198/16).

Як вірно зазначив Голосіївський районний суд міста Києва, Київській митниці як окремому суб`єкту правозастосування стало відомо про результати проведеної Офісом великих платників податків ДФС документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Везерфорд Україна» 27.04.2018 року із отриманням акту перевірки від 04.04.2018 року №н16/18/28-10-14-09/ НОМЕР_1 . Відтак, накладення адміністративного стягнення 27.09.2018 року відбувалося у межах шестимісячного строку з дня виявлення цього правопорушення.

Твердження Апелянта про те, що про факт вчинення правопорушення органу доходів і зборів стало відомо 31.12.2017 року (з моменту реєстрації податкової накладної), 12.02.2018 року (з дати складання Офісом великих платників податків ДФС листа №6423/10/28-10-14-13 на адресу ТОВ «Везерфорд Україна») та 13.03.2018 року (з моменту отримання листа ТОВ «Везерфорд Україна» №132) судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є: безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу; офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Як було встановлено раніше, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності здійснювалося передбаченим законодавством суб`єктом - Київською митницею, а не Офісом великих платників податків. А, як вже було неодноразово підкреслено вище, про факт вчинення правопорушення Позивачем Відповідач дізнався зі змісту листа від 27.04.2018 року №17277/7/28-10-14-09-12 із доданим до нього актом від 04.04.2018 року №н16/18/28-10-14-09/ НОМЕР_1 «Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «Везерфорд Україна» () з питань правомірності отримання пільг при сплаті митних платежів та ПДВ (код пільги 198) при ввезенні товарів у митному режимі тимчасового ввезення за митними деклараціями від 17.10.2017 року №UA125200/2017/636435 та від 11.12.2017 року №UA125200/2017/637929».

Наведений висновок щодо моменту виявлення правопорушення узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.12.2018 року у справі №461/6006/17.

Посилання Апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.09.2018 року у справі №461/8132/16-а, щодо моменту виявлення та фіксації порушення митних правил є помилковим щодо спірних правовідносин, оскільки у згаданій постанові суб`єкт проведення перевірки та суб`єкт притягнення до адміністративної відповідальності був один і той самий - Львівська митниця ДФС.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

А.Б. Парінов

Повний текст постанови складено « 25» вересня 2019 року