Справа № 260/660/19
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2019 року м. Ужгород№ 260/660/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Закарпатській області №000931305, №000961305, № від 07.02.2019 р. та податкову вимогу від 09.04.2019 р. №29353-55 по акту перевірки від 28.12.2018 р. з розрахунку фінансових санкцій по податку на доходи фізичних осіб, військовому збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому у 2016 році від АТ «Укрсиббанк» доходу (додаткового блага), податковим органом прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення. Такі рішення вважає протиправними, оскільки перевірку проведено поверхнево, без дослідження кредитних угод, без визначення сум отриманих коштів з урахуванням курсу долара на момент отримання кредиту, загальної суми виплат за весь період дії кредитної угоди. Зазначає, що в результаті реалізації договірних правовідносин між ним та банком, враховуючи коливання курсових різниць за період з 26.09.2007 р. по 22.04.2016 р., було повернуто суму більшу, ніж отримана в якості кредиту, а тому збільшення загального майнового стану чи приросту його активів, що є необхідною умовою віднесення суми коштів до доходу, не відбулося, а отже й відсутній об`єкт оподаткування в розумінні положень ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового Кодексу України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.06.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

26 червня 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д, відповідно до якого проти задоволення позову заперечив, мотивуючи необґрунтованістю позовних вимог. Зокрема, зазначає, що 22 квітня 2016 року АТ «Укрсиббанк» було повідомлено позивача про прощення боргу шляхом вручення відповідного повідомлення про анулювання боргу, в якому, в тому числі, проінформовано про віднесення такої суми згідно пп. «д» 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до додаткового блага та необхідність сплатити податки. Незважаючи на це, ОСОБА_1 за 2016 рік податкову декларацію про майновий стан та доходи до органів Державної фіскальної служби не подав. А тому прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними та скасуванню не підлягають. Також звертає увагу суду на те, що оскільки кредитором було здійснено прощення основної суми боргу, а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, то така вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу з урахуванням норм пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, а отже оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) та громадянином ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (арк. спр. 67 72).

22 квітня 2016 року ПАТ «Укрсиббанк» у зв`язку з прийняттям рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.09.2007 р., останнього повідомлено про анулювання боргу, а саме, суми основного боргу (кредиту) 9337,29 доларів США, що складає 236921,18 гривень по курсу НБУ станом на 22 квітня 2016 року (арк. спр. 31).

Анульована сума боргу в річній декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік ОСОБА_1 відображена не була, до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу така включена не була, податкові зобов`язання не сплачено.

Дані обставини сторонами не заперечуються.

На підставі наказу від 08.11.2018 р. №1840 та повідомлення №416/07-16-13-05 від 08.11.2018 р. у період з 20 по 22 грудня 2018 року посадовою особою Головного управління ДФС у Закарпатській область (далі ГУ ДФС у Закарпатській області) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань правильності нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору по отриманому у 2016 році від АТ «Укрсиббанк» доходу (додаткове благо), за результатами якої складено акт №1280/07-16-13-05-07/ від 28.12.2018 р. (арк. спр. 20 27).

Відповідно до висновків акту перевірки, такою встановлено наступні порушення ОСОБА_1 податкового законодавства:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, пп. «в» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2016 рік;

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого перевіркою нараховано 42645,81 грн. податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік із суми доходу, отриманого платником податку як додаткове благо;

- пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.4, пп. 1.6 п. 161 підр. 10 розд. ХХ Перехідних положень, пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого перевіркою нараховано 3553,82 грн. військового збору за 2016 рік із суми доходу, отриманого платником податку як додаткове благо.

Такі висновки ґрунтуються на наявній податковій інформації про те, що ОСОБА_1 у ІІ кварталі 2016 року отримав дохід як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, прощеного кредитором (АТ «Укрсиббанк») за його самостійним рішенням, який згідно пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України підлягав включенню фізичною особою до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

За результатами проведеної перевірки у зв`язку із виявленням фактів порушення податкового законодавства ГУ ДФС у Закарпатській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 07.02.2019 р., яким за порушення пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.1.1 п. 164.1, пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем податок на доходи фізичних осіб на суму 53307,26 грн., в тому числі за основним платежем 42645,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 10661,45 грн. (арк. спр. 14);

- № від 07.02.2019 р., яким за порушення пп. 1.1, пп. 1.2 п. 161 підр. 10 розд. ХХ, пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем військовий збір на суму 4442,27 грн., в тому числі за основним платежем 3553,82 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 888,45 грн. (арк. спр. 40);

- № від 07.02.2019 р. яким за порушення пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб (арк. спр. 13).

Не погоджуючись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач скористався правом на їх адміністративне оскарження та подав відповідну скаргу до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої рішенням від 08.04.2019 р. такі залишені без змін (арк. спр. 28 30).

Вважаючи прийняті контролюючим органом рішення протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства України, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 р. із змінами та доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ПК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пп. 163.1.1 п. 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 статст.ті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

П. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України надано визначення поняттю «дохід з джерелом їх походження з України», відповідно до якого таким є дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України та є вичерпним.

Так, згідно пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній з 01 січня 2015 року), дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо включає в себе, в тому числі, основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, в розумінні норм податкового законодавства основна сума боргу, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності відноситься до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та підлягає оподаткуванню.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 07 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, відповідно до якого не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абз. 1 цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як вбачається з матеріалів справи, прощена (анульована) ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.09.2007 р. сума боргу у розмірі 9337,29 доларів США, що складала 236921,18 гривень по курсу НБУ станом на 22 квітня 2016 року, є основною сумою боргу (кредиту), анульованою до закінчення строку позовної давності, а тому така є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік.

Більше того, суд звертає увагу на ту обставину, що повідомленням про анулювання боргу №580 від 22 квітня 2016 року ПАТ «Укрсиббанк» повідомив ОСОБА_1 про те, що сума прощеного кредиту є доходом, отриманим як додаткове благо, про необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, а також відобразити такий у річній податковій декларації (арк. спр. 31).

Суд відхиляє посилання позивача на поширення на анульовану банком суму боргу положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 р. №321-VIII, яким підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено п. 8, оскільки у даному випадку відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію у цій категорії спорів, зокрема в постановах від 07 червня 2018 року по справі №809/1343/17, від 08.06.2018 р. по справі №814/574/16, від 26.06.2018 по справі №802/1108/17-а, від 23.08.2019 р. по справі №825/599/17, згідно якої основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Однак, при прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищезазначене спростовує посилання позивача на те, що в результаті прощення суми кредиту жодного доходу ним отримано не було.

Суд також відхиляє посилання позивача в обґрунтування протиправності оскаржених податкових повідомлень-рішень на гарантоване нормами ПК України право на податкову знижку, оскільки таке не стосується питання включення прощеної суми кредиту до складу доходу позичальника у вигляді додаткового блага.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

Ставка податку на доходи фізичних осіб становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п. 167.1 ст. 167 ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, відповідно до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відтак, за встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, суд вважає правомірним визначення ОСОБА_1 грошового зобов`язання зі сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вказане кореспондується з положенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України.

Згідно ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Отже, враховуючи факт правомірності нарахування ГУ ДФС у Закарпатській області вищевказаних податкових зобов`язань та невиконання ОСОБА_1 законодавчо встановленого податкового обов`язку в добровільному порядку, суд вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення №000931305 та № від 07.02.2019 р. скасуванню не підлягають.

Норми ст.ст. 176 та 179 ПК України встановлюють обов`язок платників податків подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Ст. 120 ПК України передбачає відповідальність платників податків за неподання податкової звітності. Так, зокрема, п. 120.1 ст. 120 ПК України визначено, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Тому, оскільки позивачем не було подано до контролюючого органу річну декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, суд вважає правомірним застосування відповідачем штрафу у розмірі 170,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ - 39393632) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяР.О. Ващилін