Справа № 420/2192/19
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2192/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2018р.,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 28.12.2018р., посилаючись на те, що у фіскальній пам`яті реєстратора розрахункових операцій залишилися дані, з котрих до закінчення місяці позивачем подано звіт, та оприбутковано щоденний прибуток, однак не в паперовому вигляді. Також, позивач зазначає, що фіскальні звітні чеки у період з 26.10.2017р. по 15.11.2017р. ФОП ОСОБА_1 вклеєно до Книги обліку №7, а відображення повної суми надходжень готівки за період з 26.10.2017р. по 15.11.2017р. помилково занесено до книги №6. Крім того, позивач посилається на те, що 20.09.2018р. Міністерством фінансів України прийнято Наказ № 773 «Про затвердження Змін до Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти, Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, Порядку опломбування реєстраторів розрахункових операцій», з урахуванням якого, з п.6 гл.4 р.ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій виключено наступні вимоги до використання книги КОРО, зареєстрованої на РРО: підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги КОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги КОРО.

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов (від 18.06.2019р. вхід.№21695/19), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 28.12.2018р., оскільки ФОП ОСОБА_1 неоприбутковано у Книзі обліку розрахункових операцій №/7 від 25.10.2017р. готівкові кошти на загальну суму 1934,50грн., котрі отримано платником податків у період з 26.10.2017р. по 14.11.2017р. згідно з фіскальними звітними чеками №1368-№1386, що призвело до порушення вимог п.п.2.6 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637. Крім того, оцінка правомірності поведінки платників податків здійснюється на підставі норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що діяло на момент вчинення відповідних дій. Водночас, заходи відповідальності, які підлягають застосуванню за вчинені платниками податків порушення, повинні визначатися згідно з нормативно-правовими актами, чинними на час виникнення відповідних правовідносин, тобто на час застосування відповідальності, зокрема, винесення відповідних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28.05.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито загальне позовне провадження у справі №420/2192/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2018р.

Ухвалою суду від 19.07.2019р., з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.183 КАС України, закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду по суті.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, 03.12.2018р. на підставі ст.20, п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, Наказу про проведення фактичної перевірки від 30.11.2018р. №9423, з метою здійснення контролю за дотриманням порядку щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства про укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), фахівцем Головного управління ДФС в Одеській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність у якому здійснює ФОП ОСОБА_1 .

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено Акт «Про результати фактичної перевірки» від 12.12.2018р. №1358/15/27/РРО/, у висновках якого, серед іншого, наголошено на неоприбуткуванні у Книзі обліку розрахункових операцій №/7 від 25.10.2017р. готівкових коштів на загальну суму 1934,50грн., отриманих платником податків у період з 26.10.2017р. по 14.11.2017р. згідно з фіскальними звітними чеками №1368-№1386, що призвело до порушення вимог п.п.2.6 п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637.

На підставі складеного Акта фактичної перевірки від 12.12.2018р. №1358/15/27/РРО/, Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 28.12.2018р. №.

Не погодившись з означеним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДФС в Одеській області від 28.12.2018р. №, позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про його скасування.

Так, на думку суду, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 28.12.2018р. №, винесено контролюючим органом правомірно, ґрунтовно, та з урахуванням положень чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює власну господарську діяльність в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 неоприбутковано у Книзі обліку розрахункових операцій №/7 від 25.10.2017р. готівкові кошти на загальну суму 1934,50грн., котрі отримано платником податків у період з 26.10.2017р. по 14.11.2017р. згідно з фіскальними звітними чеками №1368-№1386.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до п.1.2 якого оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; касова книга - документ установленої форми, що застосовується для здійснення первинного обліку готівки в касі; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України; книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно з п.7.15 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом 3 частини 1 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», який прийнято згідно зі статтею 25 Конституційного договору між Верховною Радою України та Президентом України від 8 червня 1995року, та діє до прийняття відповідного закону, установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

Між тим, КОРО та касова книга - це різні книги обліку, які відображають різні форми оприбуткування готівки, та ведення однієї не виключає ведення іншої книги.

Невиконання будь-якої з вищеозначених дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке абз.3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995р. передбачено відповідальність.

Як встановлено судом, та зазначено вище, ФОП ОСОБА_1 неоприбутковано у Книзі обліку розрахункових операцій №/7 від 25.10.2017р. готівкові кошти на загальну суму 1934,50грн., котрі отримано платником податків у період з 26.10.2017р. по 14.11.2017р. згідно з фіскальними звітними чеками №1368-№1386.

Судом з`ясовано, що означене порушення положень чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства фактично визнається позивачем, оскільки як зазначено в позовній заяві у фіскальній пам`яті реєстратора розрахункових операцій залишилися дані, з котрих до закінчення місяці позивачем подано звіт, та оприбутковано щоденний прибуток, однак не в паперовому варіанті. Також, фіскальні звітні чеки у період з 26.10.2017р. по 15.11.2017р. ФОП ОСОБА_1 вклеєно до Книги обліку №7, а відображення повної суми надходжень готівки за період з 26.10.2017р. по 15.11.2017р. помилково в книзі №6.

Таким чином, враховуючи наведені законодавчі приписи, та встановлені у даній справі обставини, судом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 порядку оприбуткування готівкових коштів, за що, відповідності до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995р., передбачено відповідальність.

Крім того, суд вважає за доцільне наголосити, що дія частини 1 статті 250 Господарського кодексу України не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначено Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12.06.1995р., який має юридичну силу закону, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 28.12.2018р.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання позивача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на Наказ Міністерства фінансів України від 20.09.2018р. №773, оскільки за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Вказаний принцип закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання даним актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999р. №1-рп/99 справа №1-7/99).

Отже, за загальним правилом закон зворотної сили не має. Означене правило надає визначеності і стабільності суспільним відносинам. Це означає, що закони поширюють свою дію лише на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Винятки з даного правила допускаються лише у таких випадках: а) за наявності вказівки в законі про надання йому (або окремим статтям) зворотної сили; б) у загальному правилі про неодмінне надання зворотної сили кримінальному закону, який скасовує або пом`якшує кримінальну відповідальність.

Вказане правило також зафіксовано в Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, ухваленому Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966р.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2018р., не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська,5, ) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.12.2018р., відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.