Справа № 161/10954/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/8760/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2019 року у справі № 161/10954/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

суддя в 1-й інстанції Рудська С.М.,

час ухвалення рішення 05.08.2019 року, 17:01 год.,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення 05.08.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

02.07.2019 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.09.2018 року постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради (далі адміністративна комісія) її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що вона порушила правила благоустрою м. Луцька, викинувши два пакети зі сміттям на узбіччі дороги по вул. Набережна в м. Луцьку, чим порушила п. п. 2.5.5.1.1 «Правил благоустрою м. Луцька», прийнятих рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 року № 44/2. Вважає дану постанову незаконною та такою, що винесена із порушенням норм КУпАП, оскільки її вина доведеною не була. Так, адміністративна комісія не врахувала усіх обставин та передчасно прийшла до висновку про наявність її вини у даному правопорушенні. Разом з тим, про існування оскаржуваної постанови вона дізналась лише 24.06.2019 року в органах ДВС, про що залишила в державного виконавця відповідну розписку. Просила суд поновити їй строк на звернення до суду з даним позовом, а також скасувати постанову № 1120 Адміністративної комісії від 10.09.2019 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, якою накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Суд першої інстанції поновив ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для звернення з позовною заявою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2019 року у справі № 161/10954/19 у позовних вимогах відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що залишила два пакети зі сміттям через те, що з вулиці був викрадений сміттєвий бак. Комісія не врахувавши всіх обставин справи винесла оскаржувану постанову, а суд першої інстанції, у свою чергу, не врахував зазначених обставин при винесенні рішення.

Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2019 року у справі № 161/10954/19 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на своєчасне та належне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи, а також з урахуванням того, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення за ст. 152 КУпАП не передбачається обов`язкова присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративна комісія правомірно провела засідання без участі у ньому ОСОБА_1

Надаючи правову оцінку вищевказаній постанові, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 283 КУпАП.

Допущена у постанові помилка щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, сама по собі, не є підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції прийшов до висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради № 1120 від 10.09.2018 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП є законною та такою, яка винесено правомірно та з дотриманням усіх процесуальних норм чинного законодавства України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 10.09.2018 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Луцької міської ради винесла постанову № 1120 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, якою на останню накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З оскаржуваної постанови слідує, що 16.08.2018 року о 10:00 год. виявлено, що ОСОБА_1 порушила правила благоустрою м. Луцька, а саме: викинула 2 (два) пакети зі сміттям на узбіччі дороги по вул. Набережна у м. Луцьку, що є порушенням, передбаченим п. п. 2.5.5.1.1 «Правила благоустрою м. Луцька», прийнятих рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 року № 44/2 (а.с. 3).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад (частини перша - четверта статті 41, статті 96-2, 103-1, 103-2, 103-3, 104, частина перша статті 106-1, статті 106-2, 127-2, 149 - 152, частини третя - п`ята статті 152-1, статті 154, 155, 155-2, 156, 156-1, 156-2, 159 - 160, стаття 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 183, 185-1, 186-5, 197, 198).

Рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 47-1 від 24.01.2018 року Департамент муніципальної варти Луцької міської ради уповноважено складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст. ст. 150-152, ч. 1 та ч. 2 ст. 152-1, ст. ст. 154, 156, 159, 160, 175-1, 185-1, 186-5 КУпАП.

Так, 16.08.2018 року інспектором групи швидкого реагування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Жигалюком О.В. було складено протокол № 1588 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП, з якого слідує, що 16.08.2018 року о 10:00 год., було виявлено, що ОСОБА_1 викинула 2 пакети зі сміттям на узбіччі дороги по вул. Набережна, що у м. Луцьку. У даному протоколі вказано, що додатками до нього є фото та рапорт (а.с. 20).

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з розписки про виклик на ім`я ОСОБА_1 про явку на адміністративну комісію від 16.08.2018 року, останню було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи у день складення адміністративних матеріалів по факту вчинення проступку, який призначено на 10.09.2018 року о 14:00. Факт отримання повістки ОСОБА_1 підтвердила своїм особистим підписом (а.с. 19), даний факт в судовому засіданні нею не заперечувався.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, доказами у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП були:

- протокол про адміністративне правопорушення № 1588 від 16.08.2018 року, оцінку якому було надано судом;

-рапорт інспектора групи швидкого реагування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Жигалюка О.В., який виявив дане правопорушення та задокументував його письмово (а.с. 17);

-фототаблиця на якій зображено позивачку, а поряд з нею 2 пакети сміття, залишених на проїжджій частині (а.с. 18).

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії № 1120 від 10.09.2018 року, під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , було встановлено, що остання на засідання не з`явилась та будь-які клопотання від неї не надходили. В засіданні були досліджені: протокол про адміністративне правопорушення, розписка, рапорт та фото таблиця. Одноголосним рішенням було вирішено визнати винною та притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 15).

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 283 КУпАП, аА допущена у постанові помилка щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, сама по собі, не є підставою для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Окрім цього колегія суддів звертає увагу, що апелянт не спростовує факту вчинення адміністративного правопорушення, а навпаки підтверджує що дійсно залишила два пакети зі сміттям.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2019 року у справі № 161/10954/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 26.09.2019 року