Справа № 280/1449/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1449/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач),суддів: Шальєвої В.А., Чабаненко С.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою

Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року в адміністративній справі №280/1449/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Татаринова Д.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, в якому просив:

- рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року № 32/07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії скасувати;

- зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру весь період його навчання в Університеті внутрішніх справ з 01 вересня 1994 року по 24 червня 1999 року включно як військову службу, у зв`язку із чим призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру з 26 березня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що період навчання позивача з 01 вересня 1994 року по 24 червня 1999 року в Університету внутрішніх справ повинен бути зарахований позивачу до вислуги років, проте відповідачем зараховано лише половину періоду навчання, чим порушено права позивача. Враховуючи вислугу років, яку мав позивач на день звернення із заявою про призначення пенсії 26 березня 2019 року, він правомірно звернувся за її призначенням, проте відповідачем протиправно відмовлено у призначені пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року № 32/07 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру весь період його навчання в Університеті внутрішніх справ з 01 вересня 1994 року по 24 червня 1999 року включно як військову службу, у зв`язку із чим призначити та виплачувати йому пенсію відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру з 26 березня 2019 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що у березні 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 26 березня 2019 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697.

Розглянувши заяву позивача та надані документи, відповідачем винесено рішення від 27 березня 2019 року № 32/07 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що у позивача відсутня вислуга років на посадах згідно ст. 86 Закону України Про прокуратуру для призначення пенсії. Також, в казаному рішенні було зазначено, що відповідачем було зараховано половину строку навчання позивача у вищому навчальному закладі Університет внутрішніх справ на посаді курсанта в період з 01 вересня 1994 року по 24 червня 1999 року.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року), визначено засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури, зокрема: прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років (частина перша).

Відповідно до частини 6 вказаної статті 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мати науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Згідно з положень частини 8 статті 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Підпунктом 1 пункту 3 розділу XII Прикінцеві положення Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності Законом України Про прокуратуру № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі Закон № 1789-ХІІ), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49. частини п`ятої статті 50. частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2. статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Відтак, частина 6 статті 50-1 вказаного Закону України № 1789-ХІІ не втратила чинність, та є чинною.

Так, частиною шостою статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року визначено, щодо вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Виходячи з приписів частини 6 статті 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року та частини 6 статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ до стажу роботи, що дає право на пенсію згідно зі статтею 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року має зараховуватися зокрема, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (в редакції чинній на час навчання) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» види військової служби:

строкова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, з огляду на положення ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» N1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію, зараховуються усі види військової служби, які визначені ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Постановою Кабінету Міністрів України Про створення єдиної системи військової освіти за № 1410 від 15 грудня 1997 року затверджено перелік вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, до якого включено вищі навчальні заклади МВС, у тому числі Університет внутрішніх справ, в якому позивач проходив навчання у період з 01 вересня 1994 року по 24 червня 1999 року.

Окрім того, відповідно до частин 2 та 3 статті 18 Закону України Про міліцію за №565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, в редакції яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

З огляду на вищевказані норми законодавства військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу за вислугу років.

За таких обставин колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що строк навчання позивача у вищому навчальному закладі Університет внутрішніх справ на посаді курсанта в період з 01 вересня 1994 року по 24 червня 1999 року має бути повністю зарахований до стажу роботи, що дає право на вислугу років, як прирівняний до строкової військової служби (4 роки 5 місяців 25 днів).

Згідно з положенням частини 1 статті 86 Закону України № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.

Враховуючи вислугу років, яку мав позивач на день звернення із заявою про призначення пенсії 26 березня 2019 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач правомірно звернувся за призначенням пенсії, а відмова Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року № 32/07 є протиправною, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року в адміністративній справі №280/1449/19 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року в адміністративній справі №280/1449/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя С.В. Чабаненко