Справа № 215/143/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 215/143/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року (головуючий суддя - Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни

про визнання бездіяльності протиправною та притягнення до відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни (далі - Відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни, яка виявилася в непідкорені ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», конституційним приписам і не забезпечення гарантій ст.ст. 33, 46, 48 Конституції України та притягнення до адміністративної відповідальності згідно п. 1 ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 286 КАС України;

- зобов`язати начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіну Оксану Володимирівну протягом 15-ти днів індивідуальним актом вжити заходи для забезпечення позивачу рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, загальнообов`язкового державного соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні згідно заяви від 30.11.2018 року за вх. №986, чим гарантувати право позивача відповідно до ст.ст. 3, 46, 48 Конституції України;

- захистити право Позивача на одержання допомоги і забезпечення позивачу рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму відповідно до ст.ст. 3, 46, 48 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіну Оксану Володимирівну їх визнанням окремим пунктом рішення;

- зобов`язати начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіну Оксану Володимирівну протягом 15-ти днів скласти індивідуальний акт, яким вжити заходів для встановлення місця мешкання позивача і надання довідки про склад сім`ї, чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій та вільне волевиявлення на виборах президента 31.03.2019 року (а.с. 1-3).

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що 30.11.2018 року Позивач подав до Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради заяву №986, в якій просив діяти Відповідача відповідно до порядку системи норм ст. 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст. 11 Закону України «Про державну службу» та забезпечити конституційні гарантії. Проте, Відповідачем не було забезпечено невід`ємне та непорушне право ОСОБА_1 на забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму та Позивачем не було отримано відповідного нормативно-правового акту. Враховуючи зазначене, Позивач вважає, що начальником Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради було допущено бездіяльність, яка, на його думку, виявилася в порушенні ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права держави, ст. 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», конституційним приписам і не забезпечення гарантій ст.ст. 33, 46, 48 Конституції України.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 січня 2019 року позовну заяву було передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни (а.с. 5-8).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі №215/143/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання бездіяльності протиправною та притягнення до відповідальності - відмовлено (а.с. 83-86).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с. 97-100).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що заява, подана ОСОБА_1 до Відповідача, фактично не розглядалася, бо за підсумком розгляду має складатись нормативно-правовий акт, який у даному випадку відсутній, а не лист. Крім того, заявник апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не взято до уваги зв`язок вимог останнього із захистом фундаментальних прав на забезпечення загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та достатній рівень життя.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване (а.с. 112-117).

Мотивуючи відзив Відповідач вказав про те, що відповідно до чинного законодавства України останній не наділений повноваженнями забезпечувати Позивача загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, гарантувати Позивачу рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму та приймати нормативно-правові акти з метою забезпечення Позивачу, який є працездатною особою, рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму.

Відповідачем 27 серпня 2019 року подано заяву про розгляд справи без участі останнього за матеріалами, які знаходяться у даній справі.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі Каретіної Оксани Володимирівни із заявою (запитом) за вх. №786, в якій просив:

1) актом визначити місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 за якою надано соціальні послуги інваліду, для складання і надання довідки про склад сім`ї для призначення усіх видів допомоги і забезпечення для нього рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму та захисту свободи пересування, вільного вибору місця проживання;

2) надати довідку про склад сім`ї відповідно до складеного акту про місце мешкання для призначення усіх видів допомоги, забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму;

3) вжити системи заходів, спрямованих на усунення правових, соціальних та інших причин виникнення бездомності та безпритульності, запобігти втраті цих прав і попередити виникнення негативних суспільних наслідків, пов`язаних з відсутністю житла, звернувшись до Виконкому міської ради у м Кривого Рогу, державної адміністрації Дніпропетровської області, Кабінету Міністрів України, копії звернень надати для ознайомлення;

4) наказом чи розпорядженням усі необхідні документи які є у справі направити до відділу реєстрації для оформлення місця його перебування за адресою: АДРЕСА_1 ;

5) наказом чи розпорядженням по управлінню використати усі управлінські повноваження для забезпечення гарантій ст. 33 Конституції України, прийняттям рішення по складенню акта про місце мешкання чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій та вільне волевиявлення на виборах президента 31.03.2019 року;

6) окремим листом пояснити, які вчинені дії були на підставі якої статті Конституції України, чи враховані усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, чи був дотриманий необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване його рішення і при ,цьому були урахуванні права на участь у процесі прийняття вами рішення;

7) окремим листом пояснити, яка установа виконавчої влади, крім вашої установи, при даних обставинах, мала повноваження забезпечити мої права на соціальний захист, мала вжити заходи усунення причин, що породжують не забезпечення гарантій держави на соціальний захист;

8) нормативно-правовим актом на підставі ст. 3, 8, 19, 22, 33, 46, 48, 55, 68, 92 Конституції України вжити заходи для забезпечення конституційних прав;

9) надати математичний розрахунок з поясненнями, з посиланням на норми права відповідно, доходу, сплати з нього єдиного внеску і відрахувань до ПФУ і ФСС з зазначенням посадових осіб, їх службових телефонів, які готують документи для сплати єдиного внеску і відрахувань з позивача до ПФУ і ФСС;

10) надати запрошення, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду заяви від 30.11.2018 року про допомогу і додатка;

11) розглядати заяви від 30.11.2018 року про призначення усіх видів допомоги, починати після вжиття заходів по додатку з декларацією і надання довідки про склад сім`ї;

12) надати засвідчену належним чином довідку, де вказати страховий стаж та сплату внесків до ФСС за 2014-2018 роки помісячно чи звернутися до установи держави, яка таку довідку надасть;

13) надати засвідчену належним чином довідку, де вказати суму передбачених затрат на ремонтні роботи закладу і прилеглих територій, статті затрат, виконавця робіт 2017-2018 роках (а.с. 3).

За результатами розгляду вказаної заяви (запиту) Відповідачем направлено звичайнім поштовим відправленням на адресу Позивача письмову відповідь у формі листа за №7812 від 13.12.2018 року, в якій Позивачу було надано роз`яснення з приводу наведених у заяві (запиті) питань, а також повідомлено про неможливість виконання окремих пунктів заяви (запиту) у зв`язку із відсутністю відповідних повноважень (а.с. 75-77).

Вважаючи протиправною бездіяльність Відповідача щодо не прийняття відповідного нормативно-правового акту за результатами розгляду заяви (запиту) Позивача від 30.11.2018 року Позивач звернувся із позовом до суду у даній справі.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що, в даному випадку, Відповідачем було дотримано вимог чинного законодавства України щодо розгляду заяви (запиту) Позивача від 30.11.2018 року у строк, передбачений законодавством, та з урахуванням наданої компетенції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України від 28.06.1996 року №254к/96-ВР органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Аналіз зазначених норм права, дає підстави зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень, з урахуванням їх функціональних обов`язків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу заявника апеляційної скарги на те, що відповідно до абз. 7 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» зобов`язано Відповідача письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення, що, в даному випадку, і було зроблено Відповідачем шляхом направлення Позивачу листа за вих. 7812 з повідомленням про неможливість виконання окремих пунктів заяви (запиту) у зв`язку із відсутністю відповідних повноважень та роз`ясненням з приводу наведених у заяві (запиті) питань, що, у свою чергу, свідчить відсутність протиправної бездіяльності збоку Відповідача з огляду на дотримання останнім порядку розгляду та надання відповіді на заяву (запит) Позивача.

Щодо посилання Позивача на порушення Відповідачем, яке виявилося у непідкоренні, ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, колегія суддів зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права передбачено, що Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на достатній життєвий рівень для нього і його сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг і житло, і на неухильне поліпшення умов життя. Держави-учасниці вживуть належних заходів щодо забезпечення здійснення цього права, визнаючи важливе значення в цьому відношенні міжнародного співробітництва, основаного на вільній згоді.

При цьому, як встановлено з матеріалів справи, Відповідачем не заперечувалось та не спростовувалось право Позивача на достатній життєвий рівень.

Крім того, з метою реалізації такого права, у наданій відповіді, оформленій листом №7812 від 13.12.2018 року, Відповідачем було роз`яснено Позивачу про необхідність особистого звернення до органів влади, до обов`язків яких належить вирішення питань, зазначених позивачем у заяві (запиті) від 30.11.2018 року.

Щодо позовних вимог про захист права на одержання допомоги і забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму відповідно до ст.ст. 3, 46, 48 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни їх визнанням окремим пунктом рішення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 54 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади.

Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Згідно з п.п. 1.1 Положення про управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради, затвердженого рішенням Тернівської районної у місті ради №281 від 31.08.2018 року (далі - Положення №281) управління праці та соціального захисту населення (надалі - управління) є самостійним структурним підрозділом виконкому районної у місті ради, утворюється районною у місті радою в межах затвердженої нею структури та загальної чисельності, підзвітне і підконтрольне районній у місті раді, підпорядковується голові районної у місті ради та виконкому районної у місті ради, а з пи тань здійснення делегованих повноважень - підконтрольне департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації та департаменту соціальної політики виконкому Криворізької міської ради.

Відповідно до п. 2.1 Положення №281 у межах компетенції організовує виконання й здійснює контроль за реалізацією в районі державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення, а саме: соціально-трудових відносин, оплати і належних умов праці, соціальної підтримки населення, у тому числі сімей з ді тьми, малозабезпечених сімей, ветеранів, осіб з інвалідністю, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, внутрішньо переміщених осіб, інших категорій громадян, які згідно із законодавством України мають право на пільги та надання житлових субсидій, ведення обліку осіб, які мають право на пільги згідно із законодавством України.

Пунктами 5.4 - 5.6 Положення №281 передбачено, що управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з неї головою районної у місті ради, згідно із законодавством про службу в органах місцевого самоврядування.

Начальник управління:

5.6.1 здійснює керівництво діяльністю управління, несе персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань, законність прийнятих ним рішень;

5.6.2 видає в межах своєї компетенції накази, організовує та контролює їх виконання; 5.6.3 готує пропозиції щодо структури й штатного розпису управління в межах граничної чисельності та фонду оплати праці працівників;

5.6.4 представляє управління в усіх установах, підприємствах та закладах;

5.6.5 є розпорядником коштів відповідно до затвердженого кошторису доходів і видатків, несе персональну відповідальність за ефективне та цільове їх використання;

5.6.6 вносить пропозиції голові районної у місті ради щодо:

5.6.6.1 прийняття і звільнення працівників управління;

5.6.6.2 присвоєння посадовим особам чергових рангів;

5.6.6.3 заохочення працівників управління за результатами роботи;

5.6.6.4 встановлення розміру надбавок;

5.6.6.5 застосування стягнень за порушення трудової дисципліни;

5.6.6.6 формування кадрового резерву на працівників управління;

5.6.7 визначає посадові обов`язки і ступінь відповідальності працівників управління;

5.6.8 планує роботу управління й аналізує стан її виконання.

Аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок про відсутність у Відповідача компетенції (повноважень) щодо захисту права на одержання допомоги і забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що з урахуванням відсутності відповідної компетенції у Відповідача, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про зобов`язання начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Каретіну Оксану Володимирівну протягом 15-ти днів індивідуальним актом вжити заходи для забезпечення позивачу рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму, загальнообов`язкового державного соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні та надати довідку про склад сім`ї, чим надати можливість одержання державних соціальних гарантій та вільне волевиявлення на виборах президента 31.03.2019 року.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів Позивача про недотримання Відповідачем вимог чинного законодавства України щодо порядку розгляду та надання відповіді на заяву (запит) Позивача, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог останнього.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги Позивача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі №215/143/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 24 вересня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов