Справа № 640/15952/19
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

за участю секретаря - Доник М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року, яке проголошене о 09 год. 54 хв., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за участю третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - державний виконавець) від 02 серпня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 59275601;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві поновити виконавче провадження № 59275601.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року вказаний адміністративний позов було задоволено в частині вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 02 серпня 2019 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що судове рішення підлягає подальшому виконанню за правилами, які встановлені Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, що виключає можливість вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду не надходив.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Адміністративний позов ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено та учасниками справи не заперечується, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року у справі № 826/9601/18, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року, було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Зазначеними судовим рішенням, серед іншого, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 липня 2017 року на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року № 2.2.1.39-335 із розрахунку 90 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням раніше фактично проведених виплат, без обмеження її граничного розміру.

На виконання вказаної частини судового рішення Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 16 травня 2019 року, на підставі якого державний виконавець виніс постанову від 05 червня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59275601.

Державний виконавець 02 серпня 2019 року виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

Не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання її протиправною і скасування, а також зобов`язання відповідача вчинити дії.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасною, адже судове рішення залишилося невиконаним.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з постановою державного виконавця від 02 серпня 2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 Після проведеного перерахунку розмір пенсійної виплати з 01 липня 2019 року становить 35999 грн 10 коп. Різницю в розмірі пенсії за період з 25 квітня по 30 червня 2019 року в сумі 58122 грн 90 коп. перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 у липні 2019 року.

Разом з тим кошти за період з 01 липня 2017 року по 24 квітня 2019 року, які нараховані на виконання рішення суду в сумі 575945 грн 10 коп., будуть виплачені згідно Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649.

Також у постанові відповідача міститься посилання на постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», які, на думку державного виконавця, виключають можливість вчинення ним подальших дій.

У якості матеріально-правової підстави для повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець зазначив п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначена норма права передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Дослідивши зміст постанов Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» колегія суддів встановила, що зазначені підзаконні нормативно-правові акти не встановлюють заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти територіальних органів Пенсійного фонду України, а також не встановлюють заборони щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника.

За таких обставин висновок державного виконавця про наявність передбачених п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для повернення виконавчого документа стягувачу є необґрунтованим.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, що залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, п.п. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» були визнані протиправними та нечинними.

У зв`язку з цим посилання на зазначені норми права у постанові від 02 серпня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу є помилковими.

Надаючи правову оцінку доводам Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про те, що внаслідок дії Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, виконавче провадження підлягає завершенню відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 1140/3479/18.

У вказаному судовому рішенні міститься висновок про те, що посилання на Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649, не є достатньою та мотивованою підставою для повернення виконавчого документа стягувану, оскільки цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Тобто, зазначений порядок жодним чином не регулює відносини між стягувачем та боржником, а лише визначає порядок дій боржника щодо виконання рішень судів певної категорії.

У зв`язку з цим Верховний Суд прийшов до висновку про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 та визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця від 02 серпня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 03 вересня 2019 року, та не можуть бути підставами для його скасування.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року - без змін.

Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку