Справа № 300/1623/19
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2019-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2019 р. справа № 300/1623/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 року за № , від 11.05.2019 року за № , -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 року за № , від 11.05.2019 року за № .

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про наявність у позивача обов`язку щодо декларування податкових зобов`язань з акцизного податку, в результаті чого протиправно застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за неподання та несвоєчасне подання податкових декларацій з акцизного податку згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 року за № , від 11.05.2019 року за № .

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 13.08.2019 року. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.18-21). Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що на підставі пункту 49.2-1. статті 49 Податкового кодексу України позивач зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати декларації з акцизного податку незалежно від того, чи провадив він господарську діяльність у звітному періоді, позаяк суб`єкт господарювання має діючі ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією.

20.08.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої стороною викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення (а.с.36-40).

Відповідач правом на подання заперечення, у п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив, не скористався.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків.

11.04.2018 року заступником начальника Головного управління ДФС в Івано-Франківській області видано позивачу ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серії АА № 017445 (а.с.41) та ліцензію на роздрібну торгівлю тютюновими виробами серії АА 025497 (а.с.43) терміном на один рік, а саме з 01.04.2018 року по 31.03.2019 року за місцем торгівлі суб`єкта господарювання: АДРЕСА_7 , кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1".

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, зокрема, вказано перелік електронних контрольно-касових апаратів із зазначенням інформації про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі (а.с.42).

Таким чином, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 набув статусу платника акцизного податку, у відповідності до підпункту 212.1.11. пункту 212.1. статті 212 Податкового кодексу України, як особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Судом встановлено, що на підставі поданої позивачем 13.12.2018 року заяви про застосування спрощеної системи оподаткування (а.с.47-48), фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2019 року перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, про що контролюючим органом внесено відповідні записи до реєстру платників єдиного податку (а.с.13).

Відповідно до вказаної заяви від 13.12.2018 року (а.с.47-48) та витягу з реєстру платників єдиного податку за № 3912 (а.с.13) позивач відноситься до другої групи платників єдиного податку з ставкою єдиного податку, згідно обраного виду господарської діяльності (код КВЕД 46.34 оптова торгівля напоями, крім заборонених ПКУ; код КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями, крім заборонених ПКУ; код КВЕД 56.10 діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; код КВЕД 56.29 постачання інших готових страв; код КВЕД 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками), в розмірі 20 % до розміру мінімальної заробітної плати із місцем провадженням господарської діяльності: АДРЕСА_3 .

В той же час, як слідує з матеріалів справи, 17.01.2019 року відповідачем скасовано реєстрацію реєстратора розрахункових операцій, що використовувався в господарській одиниці кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", за адресою: АДРЕСА_7 що підтверджується довідкою, виданою ОСОБА_1 (а.с.49).

Судом встановлено, що на підставі акта камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності із акцизного податку від 18.04.2019 року за № 1787/4002/ НОМЕР_3 (а.с.11), яким встановлено неподання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 декларації акцизного податку за січень 2019 року, Головним управління ДФС в Івано-Франківській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "ПС" від 25.04.2019 року за № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в сумі 1020,00 грн. (а.с.9) та на підставі акта про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності із акцизного податку від 24.04.2019 року за № 1831/4002/ НОМЕР_3 (а.с.12), яким встановлено несвоєчасне подання позивачем декларації акцизного податку за лютий 2019 року, контролюючим органом відповідно до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "ПС" від 11.05.2019 року за № застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції (штраф) за платежем акцизний податок з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у розмірі 170,00 грн. (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Приписами пункту 49.1. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно абзацу 1 пункту 49.2. статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 49.2-1. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що платники, визначені підпунктом 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу, а також платники, які мають діючі (у тому числі призупинені) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов`язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (підпункт 49.18.1. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 212.1.11. пункту 212.1. статті 212 Податкового кодексу України платниками акцизного податку є особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно підпункту 213.1.9. пункту 213.1. статті 213 об`єктами оподаткування є операції з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар (пункт 216.9 статті 216 Податкового кодексу України).

Стаття 223 Податкового кодексу України регламентує складення та подання декларації з акцизного податку. Так, згідно пункту 223.1. коментованої статті базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю.

Відповідно до підпункту 223.2. статті 223 Податкового кодексу України платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

У абзаці 1 пункту 2 розділу І Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року за № 14, вказано, що декларація складається та подається особами, визначеними статтею 212 розділу VI Кодексу як платники акцизного податку.

Судом встановлено, що з моменту переходу на спрощену систему оподаткування, позивач змінив місце провадження господарської діяльності, яке, в свою чергу, є відмінним від місця торгівлі, зазначеному у діючій ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серії АА № 017445 від 11.04.2018 року.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (стаття 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів").

Приписами статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання ліцензії (за винятком змін, пов`язаних з реорганізацією суб`єкта господарювання та/або зміною типу акціонерного товариства), орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб`єкта господарювання протягом трьох робочих днів видає суб`єкту господарювання ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Водночас, згідно норм коментованої статті плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі. Для місць торгівлі, які розташовані за межами території міст обласного підпорядкування і міст Києва та Севастополя на відстані до 50 км та які мають торговельні зали площею понад 500 кв. м, плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, та 2000 гривень на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

Місце торгівлі визначено статтею 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" як місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Таким чином, ліценція на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (тютюновими виробами) є документом, що надає право здійснювати діяльність з реалізації алкогольних напоїв (тютюнових виробів) за визначеним місцем торгівлі. При цьому передбачено здійснення плати за таку ліцензію за весь період її дії на одному місці торгівлі. На нове місце торгівлі суб`єкт господарювання зобов`язаний отримати нову ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, здійснивши відповідну плату.

Доказів внесення змін до виданої 11.04.2018 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями серії АА № 017445 щодо адреси місця торгівлі або ж видачі суб`єкту господарювання нових ліцензій на місця провадження господарської діяльності, вказані у заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 13.12.2018 року та реєстрі платників єдиного податку від 13.12.2018 року за № 3912, суду не надано.

На підставі наведеного, суд дійшов переконання, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не здійснює реалізацію підакцизних товарів, в тому числі діяльність, пов`язану з роздрібним продажем пива, а відтак не є платником акцизного податку в розумінні статті 212 Податкового кодексу України.

Таким чином, у позивача, який не є платником акцизного податку відсутній обов`язок щодо подання декларацій з цього податку.

Суд вказує на безпідставність посилань відповідача на пункт 49.2-1. статті 49 Податкового кодексу України в обґрунтування заперечень проти позову, оскільки вказане положення Податкового кодексу України поширюється на платників акцизного податку, проте позивач у спірних правовідносинах такого статусу немає.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (частина 4 статті 9, частина 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доведення правомірності нарахування або прийняття будь-якого іншого рішення контролюючим органом у судовому оскарженні встановлюється процесуальним законом (пункт 56.4 статті 56 Податкового кодексу України).

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 року за № та від 11.05.2019 року за № з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області підлягає стягненню сплачений, згідно квитанції за № MP_AB240289KGJ_8811641 від 26.07.2019 року, судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ) до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.04.2019 року за № , від 11.05.2019 року за № - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області форми "ПС" від 25.04.2019 року за № , від 11.05.2019 року за № .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 39394463, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ) сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.