Справа № 120/2576/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 вересня 2019 р. Справа № 120/2576/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лояніча В.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача Саушкіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про: визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просив:

визнати протиправним рішення у формі протоколу № 58 від 06.06.2019 року яким йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача призначити йому пенсію за віком, як особі, що має страховий стаж 39 років 7 місяців 4 дні та спеціальний стаж на підземних роботах менше 10 років, тобто 2 повних роки із зниженням пенсійного віку на один рік за кожний повний рік підземних робіт.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 22 березня 2019 року він звернувся через Тиврівський сектор обслуговування громадян Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.06.2019 № 58 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із наданням неналежних документів, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважає таке рішення неправомірним, оскільки факт його роботи на підземних роботах підтверджується трудовою книжкою, архівною копією трудового договору № 682 від 15 грудня 1982 року та довідками які підтверджують особливий характер роботи, умови праці та повну зайнятість.

Тому, з метою захисту свої прав та законних інтересів, ОСОБА_1 звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 17.09.2019 о 09:30 год. Також вказаною ухвалою встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.09.2019 року Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Як на підставу для відзиву відповідач зіслався на те, що довідка видана архівною установою від 12.08.2008 № 3308 не підтверджує спеціальний трудовий стаж, оскільки для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки з підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

05 вересня 2019 року відповідачем, на виконання ухвали суду від 14.08.2019 року, подано до суду матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 № 1658.

17 вересня 2019 року позивачем до суду подана заява про понесені судові витрати та їх розподіл. У заяві позивач просив стягнути із відповідача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. При цьому, в обґрунтування факту понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивач надав до суду Договір № 12-К про надання правничої допомоги від 12.07.2019 року, розрахунок вартості робіт на послуги адвоката за вказаним договором № 12-К від 12.07.2019 року та квитанцію про оплату послуг із правничої допомоги.

У судовому засіданні 17.09.2019 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Пояснили, що надана позивачем із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах копія трудової книжки та архівні копії документів підтверджують підземний стаж повних 2 роки, що дає право на зменшення пенсійного віку при виході на пенсію.

Представник відповідача у судове засідання 17.09.2019 року не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується документально. Керуючись ч. 1 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження розгляду справи без участі відповідача.

Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

22 березня 2019 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся через Тиврівський сектор обслуговування громадян Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач, зазначивши про те, що на день звернення досяг повних 58 років, просив призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку на 2 роки (на підставі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"), оскільки має спеціальний стаж на підземних роботах повних 2 роки (а.с.16). До заяви було долучено:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- документи про місце проживання (реєстрацію) особи;

- паспорт;

- трудова книжка НОМЕР_1 ;

- військовий квиток;

- диплом про навчання;

- довідку про заробітну плату за період страхування до 01.07.2000 року;

- довідка про зміну назви організації;

- документи про стаж (а.с.16).

Рішенням відділу з питань призначення та перерахунку пенсії № 14 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.06.2019 № 58 ОСОБА_1 у призначенні пенсії відмовлено у зв`язку із тим, що згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 № 637, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідач зіслався на те, що згідно архівної довідки, що подана ОСОБА_1 від 12.08.2008 № 3308 шахта «Восточная» - шахта «Капитальная» ВАТ Компания «Интауголь» є правонаступником шахти «Капитальная». Оскільки, довідка видана архівною установою, то вона не може бути підставою для підтвердження спеціального трудового стажу (а.с.15).

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон від 05.11.1991 № 1788-XII), працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Статтею 100 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII, зазначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсію за віком призначаються на таких умовах: - особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до статті 100 та статті 14 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків за кожний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону (60 років для чоловіків), знижується на 1 рік.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон від 09.07.2003 № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода від 13.03.1992) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до ст. 6 Угоди від 13.03.1992, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугою років, громадянам держав учасниць Угоди, враховується трудовий стаж, набутий на території будь якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, що видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, що входили у склад СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (ст. 11 Угоди від 13.03.1992).

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

Щодо твердження відповідача про не підтвердження ОСОБА_1 спеціального трудового стажу, суд зазначає.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону від 09.07.2003 № 1058-IV зазначено, що період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2015 № 22-1 зазначено, що за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Згідно пункту 3 "Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, було надання позивачем архівної довідки від 12.08.2008 № 3308 оскільки ця довідка не підтверджує спеціальний трудовий стаж.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні документи що підтверджують спеціальний трудовий стаж роботи, а саме:

- трудова книжка НОМЕР_1 в якій міститься запис, що з 04.12.1982 по 15.12.1985 року ОСОБА_1 працював на шахті "Капитальная" ПО " Интауголь ". Звільнений у зв`язку із закінченням строку договору (а.с.17-20);

- довідка Інтинського міського архіву документів по особовому складу від 12.08.2008 № 3306 в якій зазначено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на шахті "Капитальная" ПО "Интауголь" з 04.12.1982 по 24.03.1983 учнем підземного гірника очисного забою; з 25.03.1983 по 06.06.1983 учнем підземного гірника очисного забою на період виробничої практики; з 07.06.1983 по 07.06.1983 учнем підземного гірника очисного забою; з 08.06.1983 по 15.12.1985 підземний гірний очисного забою (а.с.22);

- довідка Інтинського міського архіву документів по особовому складу від 12.08.2008 № 3308 в якій зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу в шахту "Капитальная" ПО "Интауголь" 04.12.1982 року (Наказ від 16.12.1982 № 182-к) та звільнений з роботи 15.12.1985 року (Наказ від 09.10.1985 № 127-к) (а.с.23);

- трудовий договір № 652 який виданий Інтинським міським архівом документів по особовому складу від 12.08.2008 № 3309 в якому зазначено, що ОСОБА_1 підписав договір з шахтою "Капитальная" ПО "Интауголь" строком на три роки (а.с.24);

- довідка Інтинського міського архіву документів по особовому складу від 27.02.2019 № 969в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримував заробітну плату з грудня 1982 по грудень 1985 року в рублях (а.с.25);

- довідка від 14.10.1985 № 11/129-к видана Міністерством вугільної промисловості СРСР в якій зазначено, що ОСОБА_1 користується пільгами, як працівник Крайньої Півночі та стаж роботи рахується, як один рік за півтора року з 04.12.1982 по 15.12.1985 року (а.с.26);

- довідка від 14.10.1985 № 14/129-к видана Інстінским виробничим об`єднання по видобутку вугілля в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював на шахті "Капитальная" з 04.12.1982 по 15.12.1985 року (а.с.27);

- свідоцтво № 341-83 в якому зазначено, що ОСОБА_1 з 10.02.1983 по 07.06.1983 року проходив курси підземного гірника очисного забою з відривом від роботи (а.с.29);

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, призначення пенсії за віком на пільгових умовах при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів.

Аналогічне твердження в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 263/13671/16-а.

Відмовляючи у призначенні пенсії відповідач мотивував свою відмову тим, що довідка видана архівною установою не може бути підставою для підтвердження спеціального трудового стажу.

Однак, відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12.07.2019 у справі № 348/2182/16-а.

До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надавав такі документи, які визначені законом, а саме: трудова книжка НОМЕР_1 (а.с.17-20) та довідку Інтинського міського архіву документів по особовому складу від 12.08.2008 № 3308 в якій зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу в шахту "Капитальная" ПО "Интауголь" 04.12.1982 року (Наказ від 16.12.1982 № 182-к) та звільнений з роботи 15.12.1985 року (Наказ від 09.10.1985 № 127-к). Також у вказаній довідці зазначено, що робота протікала в м. Інта Республіки Комі, який на підставі переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 № 1029 відноситься до районів Крайньої Півночі (а.с.23).

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 06.06.2019 року № 58, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Як наслідок це рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню неврахування пільгового періоду стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умови, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача.

Тому, з метою захисту порушених прав та інтересів ОСОБА_1 , відповідача слід зобов`язати повторно розглянути його заяву від 22.03.2019 року із урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині судового рішення, про наявність підстав для врахування пільгового періодів стажу, які досліджувалися при розгляді цієї справи.

Щодо клопотання позивача про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу.

Про витрати на професійну правничу допомогу зазначено у статті 134 КАС України. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 12.07.2019 року № 12-К, розрахунок вартості робіт за договором від 12.07.2019 № 12-К а також квитанція від 18.07.2019 № 12-К, що підтверджує оплату в розмірі 5000 грн. за надані послуги.

Як видно з матеріалів справи, 12.07.2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Саушкіним В.В. укладено Договір № 12-К про надання правової допомоги.

За умовами цього договору п. 2.1 Виконавець ( Саушкін В.В. ) зобов`язується надати Замовникові (ОСОБА_1 ) правничу допомогу протягом строку цього договору, а саме надання усних та письмових юридичних консультацій у справі із приводу спору, що виник у Замовника із Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області , підготовка процесуальних документів, заяв по суті справи, що стосуються цієї справи та подання їх до суду, здійснення представництва у цій справі у суді.

Вартість послуг за цим договором становить 5000 (п`ять тисяч) гривень за увесь час виконання цього договору (п. 4.2 Договору) (а.с.44-45).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 року по справі № 826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У цьому випадку доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є квитанція від 18.07.2019 року № 12-К на виконання умов Договору від 12.07.2019 № 12-К позивач сплатив гонорар у розмірі 5000 грн (а.с.47).

Як видно з розрахунку наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 12.07.2019 № 12-К позивачеві надано такі юридичні послуги:

- надання попередньої консультації з вивченням документів з приводу спірних правовідносин 4 год., вартість 500 гривень година = 2000 грн.

- підготовка процесуальних документів та витребування додаткових доказів (запит) 800 гривень.

- підготовка позовної заяви та формування доказів в додатках до неї 1200 гривень.

- участь у судових засіданнях, з розрахунку 1 судове засідання 1000 гривень (а.с.46).

Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи і, на думку суду, є доведеним, а витрати є фактичними і неминучими, їхній розмір - обґрунтованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у формі протоколу № 58 від 06.06.2019 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.03.2019 року № 366, про призначення пенсії за віком відповідно до поданої ним заяви, із зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із урахуванням висновків суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, в користь ОСОБА_1 понесені у справі судові витрати, зокрема сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. 00 коп, усього в сумі 5768 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Суддя Богоніс Михайло Богданович