Справа № 461/4073/19
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/4073/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року . м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

за участю:

секретаря судового засідання Чорненької К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Федик О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, Інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом до Управління безпеки міста Львівської міської ради, Інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 16.05.2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцьким А.І. винесено постанову про адміністративне правопорушення ЛВ515454 про притягнення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 грн. Вважає вказану постанову незаконною та такою, яка підлягає скасуванню з огляду на те, що оскаржувана постанова містить дані про марку і модель приладу фото фіксації «відеореєстратор моделі DMT1», однак не містить відомостей про його серійний номер, а також відомостей щодо сертифікату відповідності відео реєстратора. Крім того, стверджує, що неможливо встановити факт розташування знаку 3.34 «Зупинка заборонена» з тієї сторони дороги на якій здійснено зупинку автомобіля позивача, а також факт наявності вказаного знаку заборони, оскільки місце розташування знаку та місце паркування автомобіля вказаного у постанові знаходяться на значній відстані одне від одного. Поряд з тим, відповідачем не враховано фактичних обставин у справі та норми п.3.34 ПДР України, відповідно до якого зона дії знака «Зупинка заборонена», починається від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення ЛВ51545 від 16.05.19 року складену інспектором з паркування, Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцьким А.І., якою накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 255 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04 червня 2019 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяв.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву (а.с.27-31).

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 16 травня 2019 року інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцький Артур Ігорович склав постанову серії ЛВ 5243, якою позивача, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 16.05.2019 року, у м.Львові на вул.Пекарська, 69, о 10:09 год. водій автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги п.8.4в, 33.3.34 ПДР України (а.с.7).

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Згідно частини третьої статті 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає в тому числі за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Зазначеному кореспондує пункт 1.3 Правил дорожнього руху України згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Правила зупинки та стоянки транспортних засобів регулюються пунктом 15 правил дорожнього руху України. Крім вимог, викладених у цьому пункті Правил дорожнього руху, зупинка може бути заборонена за допомогою дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена» або лінії дорожньої розмітки 1.4 «Місце, де заборонені зупинка і стоянка».

Згідно пункту 33.3.34 ПДР України, знаком 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів(розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно ПДР України, дія знаків 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється на той бік дороги, на якому вони встановлені. Відповідно, від місця встановлення знаку 3.34 до місця зупинки транспортного засобу на вул.Пекарській, 69, відсутні вулиці, які б перехрещували вулицю Пекарську.

Відтак, зона дії знаку 3.34 не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій.

Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37, поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Відповідно до ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно примітки до зазначеної норми режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ст.279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зазначеною нормою встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) .Статті 279-1-279-4 КУпАП не передбачають процесуальних прав та гарантій, визначених у ч. 1ст. 268 КУпАП, а ч. 3ст. 279-1 КУпАП передбачає обов`язок посадової особи уповноваженого на розгляд справи винести постанову про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці виявлення вчиненого правопорушення.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень ст.14-2КУпАП як власника транспортного засобу за порушення правил зупинки, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутності позивача, що відповідає правилам розгляду справи щодо правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеному ст. 279-1 КУпАП.

Твердження апелянта про нездійснення фіксації порушення засобом в автоматичному режимі суд вважає необґрунтованим з огляду на те, що ст.14-2 та 297-1 КУпАП передбачено спосіб фіксації в автоматичному режимі для будь-яких порушень, а щодо порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, як достатній спосіб визначено фіксацію в режимі фотозйомки (відеозапису), що мало місце у випадку позивача відеореєстратором моделі ДМТ1. При цьому на вказаний пристрій відповідачем надано декларацію про відповідність (а.с.39), сертифікат дослідження конструкції (а.с.40) та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи (а.с.41).

Поряд з цим в розумінні Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» метрологічна діяльність - діяльність, пов`язана із забезпеченням єдності вимірювань, а метрологія - це наука про вимірювання та їх застосування. Прилад ДМТ1 є приладом для здійснення фото та відеофіксації, однак він не здійснює жодних вимірювань, а тому стверджувати про його відповідність Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» немає підстав. Те саме стосується покликань позивача, на постанову Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року №852 Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 374 і від 13 січня 2016 р. № 94 в частині внесення змін щодо приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації: а саме вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційні та вимірювачів просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні.

Пункт 10.2.4 Національного стандарту України «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», на який покликається позивач встановлює загальні правила встановлення дорожніх знаків, а також правила їх дублювання. З наявних у матеріалах справи фотографій, суд приходить висновку про відсутність порушення згаданих вище нормативів. Непереконливими суд вважає також і покликання позивача на відсутність розмітки та інформаційних табличок поряд з дорожнім знаком 3.34 «Зупинка заборонена», з огляду на пункт 8.1 Правил дорожнього руху України відповідно до якого регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. При цьому відповідно до абз. 1 п.8.2 дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Правила дорожнього руху не визначають однозначної вимоги щодо встановлення знаку 3.34 «Зупинка заборонена» з інформаційною табличкою чи відповідною розміткою.

Відтак, суд приходить висновку, що доводи позивача не спростовують доводів відповідача, суперечать доказам у справі, а у своїй сукупності свідчать про бажання позивача з формальних причини та мотивів уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Крім того, оскільки у відповідності до вимог ст.288 КУпАП, особа яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита, клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 73-77, 90, 242, 244-246, 288 КАС України, суд - ,

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міської ради, Інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Строцького Артура Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Повне рішення складено 16.09.2019 року

Суддя О.Р. Юрків