Справа № 640/3423/19
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3423/19 Суддя (судді) першої інстанції: Вовк П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Степанюка А.Г.,

Лічевецького І.О.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Дзіс С.А.,

від відповідача (апелянта): Кальковець В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінево Україна" до Офісу великих платників податків ДФС в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № від 10 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність з його боку порушень вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення камеральної перевірки ТОВ "Сінево Україна", та наявність яких стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, а також невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно розтлумачено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення даного спору. Разом з цим, звертає увагу суду, що позивачем не заперечується факт несвоєчасної реєстрації податкових накладних за період з 01.06.2017 по 01.10.2018. При цьому, наголошує, що відповідно до вимог абсолютно будь-які податкові накладні незалежно від факту надання чи ненадання покупцеві, оподаткування ПДВ чи ні, підлягають реєстрації в ЄРПН. Строк реєстрації є також загальним для усіх видів податкових накладних.

За наведених обставин, відповідач стверджує, що ним було правомірно застосовано до позивача штрафні санкції. Натомість, апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції складені та несвоєчасно зареєстровані податкові накладні звільнені від оподаткування не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин, відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню.

Представником позивача до початку апеляційного розгляду справи було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти викладених в апеляційній скарзі доводів і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні учасники судового процесу підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї відповідно.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами, позивач є закладом охорони здоров`я (діагностичний центр) який здійснює надання медичних послуг, що підтверджується ліцензією серії АГ № 599651 від 18 січня 2012 року та Акредитаційним сертифікатом серії МЗ № 12850 від 06 квітня 2016 року.

У період з 01 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року позивачем складались та реєструвались в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні зведені податкові накладні: № 272 від 30 вересня 2017 року (зареєстрована 17 жовтня 2017 року); № 270 від 30 вересня 2017 року (зареєстрована 17 жовтня 2017 року); № 271 від 30 вересня 2017 року (зареєстрована 17 жовтня 2017 року); № 278 від 31 жовтня 2017 року (зареєстрована 17 листопада 2017 року); № 279 від 31 жовтня 2017 року (зареєстрована 17 листопада 2017 року); № 279 від 31 грудня 2017 року (зареєстрована 18 січня 2018 року); № 280 від 31 грудня 2017 року (зареєстрована 17 січня 2018 року); № 274 від 31 січня 2018 року (зареєстрована 16 лютого 2018 року); № 273 від 31 січня 2018 року (зареєстрована 16 лютого 2018 року); № 279 від 31 березня 2018 року (зареєстрована 16 квітня 2018 року); №280 від 31 березня 2018 року (зареєстрована 16 квітня 2018 року); № 293 від 30 квітня 2018 року (зареєстрована 16 травня 2018 року); № 317 від 31 травня 2018 року (зареєстрована 18 червня 2018 року); № 318 від 31 травня 2018 року (зареєстрована 18 червня 2018 року); № 314 від 30 червня 2018 року (зареєстрована 17 липня 2018 року); № 313 від 30 червня 2018 року (зареєстрована 17 липня 2018 року); № 310 від 31 липня 2018 року (зареєстрована 16 серпня 2018 року); № 312 від 31 липня 2018 року (зареєстрована 16 серпня 2018 року); № 309 від 31 серпня 2018 року (зареєстрована 17 вересня 2018 року); № 308 від 31 серпня 2018 року (зареєстрована 17 вересня 2018 року); № 295 від 30 вересня 2018 року (зареєстрована 19 жовтня 2018 року); № 294 від 30 вересня 2018 року (зареєстрована 19 жовтня 2018 року).

20 листопада 2018 року податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ «Сінево Україна» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року.

За результатом здійснення такої перевірки було складено акт № 3556/28-10-44-04/34709124 від 20 листопада 2018 року, за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п. 201-10 статті 201 ПК України, а саме граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, перелік яких зазначено в акті перевірки.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2018 року № , яким на позивача накладено штраф на суму 5 940 944, 39 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням та вважаючи його таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при реєстрації спірних зведених податкових накладних, та які були заповнені позивачем на підставі вимог п. 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, до позивача не може бути застосована передбачена п. 120-1.1 ст.120-1 ПК України відповідальність у вигляді накладення штрафу, оскільки такі накладні не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій які звільнені від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У силу вимог п. 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням визначених законодавством граничних строків та у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, приписами п.120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до приписів вказаної норми, у разі, якщо податкова накладна не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою платник податку звільняється від відповідальності передбаченої цією статтею.

Отже з аналізу наведеною норми вбачається, що для звільнення від відповідальності, передбаченої п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім неодноразово вказувалось у постановах цього суду, зокрема, від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17, від 11 грудня 2018 року у справі № 807/68/18 та інших.

Відповідна обставина також визнається і контролюючим органом, про що останній вказує, зокрема, в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів також встановлено, що відповідна правова позиція була викладена судом першої інстанції в оскаржуваному відповідачем рішенні у даній справі.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було неправильно розтлумачено норми п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на їх необґрунтованість.

Отже, з огляду на те, що необхідною умовою для звільнення платника податків від відповідальності встановленої п.120-1.1 ст.120-1 ПК України є, зокрема, звільнення операції від оподаткування або її оподаткування за нульовою ставкою, колегія суддів зазначає про таке.

Операції, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою визначено ст. 195 ПК України, а операції звільнені від оподаткування ст. 197 ПК України.

Так, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що операції за якими позивачем було складено податкові накладні оподатковуються за ставкою самостійно визначеною у них платником податків у розмірі 7 % та 20%. Тобто вказані операції не є звільненими від оподаткування.

Водночас, відповідно до приписів п. 197.1.5 постачання послуг з охорони здоров`я закладами охорони здоров`я, що мають ліцензію на постачання таких послуг, є операціями звільнені від оподаткування.

Як вже зазначалось, позивач є закладом охорони здоров`я (діагностичний центр) який здійснює надання медичних послуг, що підтверджується ліцензією серії АГ № 599651 від 18 січня 2012 року, а отже операції з постачання ним послуг з охорони здоров`я звільняються від оподаткування.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 затверджений Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок №1307).

Пункт 11 Порядку №1307 визначає процедуру оформлення податкових накладних, в тому числі у випадку, передбаченому п. 198.5 статті 198 ПК України.

Так, встановлено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися:

1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування;

2) в операціях, звільнених від оподаткування;

3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.

У таких зведених податкових накладних у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00 », а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (« 04» - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; « 08» - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; « 09» - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; « 13» - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини,зокрема, « 04» - складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання, « 08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; « 09» - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Судом встановлено, що позивачем у всіх податкових накладних відповідно до вказаного Порядку було зазначено, що податкова накладна не підлягає наданню отримувачу (покупцю), оскільки складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Водночас, пунктом 3 Порядку № 1307 визначено, що усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем було дотримано сукупність умов, визначених п. 120-1.1 ст.120-1 ПК України, а саме: податкові накладні не надаються отримувачу (покупцю) та, складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що у свою чергу свідчить про неправомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі п. 120-1.1 ст.120-1 Податкового кодексу України.

За наведених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Апелянтом відповідні висновки суду першої інстанції жодним чином не спростовано.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді А.Г. Степанюк

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 вересня 2019 року