Справа № 1.380.2019.002712
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002712
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судових засідань Жовковська Ю.В.

з участю позивача - ОСОБА_4 ,

представників

від позивача - Попович Н. І . ,

від відповідача - Бойко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання дій протиправними та скасування припису, -

в с т а н о в и в :

фізична особа підприємець ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про:

- визнання незаконним, безпідставним та протиправним і скасування припису №ЛВ2193/1425/АВ/П від 15.04.2019 року про усунення виявлених правопорушень;

- визнання незаконною, безпідставною та протиправною і скасування постанови №ЛВ2193/1425/АВ/ФС від 10.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн.

Аргументами позивача є те, що в порушення вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у направленні №0841 від 10 квітня 2019 року на підставі якого проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_4 , посадові особи Головного управління Держпраці у Львівській області були направлені для проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_4 за адресою: « АДРЕСА_1 ». Однак, як вбачається з Акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЛВ2193/1425/АВ від 15 квітня 2019 року, інспекційне відвідування проведено за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: с . Велика Лінина, Старосамбірського району, Львівської області. Так, позивач звертає увагу на те, що адреса: с . Велика Лінина, Старосамбірського району. Львівської області у направленні № 0841 від 10 квітня 2019 року зазначена не була, жодних законних підстав проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 за даною адресою відповідачем не вказано, а відтак у відповідності до п.1 ст.4 згаданого Закону державний інспектор праці Головного управління Держпраці у Львівській області повноважень на проведення інспекційного відвідування за вказаною адресою не мав. Також, зазначає позивач, в порушення вимог вказаного Закону та Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю вимога щодо пред`явлення об`єкту відвідування або його уповноваженій особі направлення та службового посвідчення перед початком здійснення інспекційного відвідування виконана не була. Окрім цього, позивач звертає увагу на те, що фізична особа підприємець ОСОБА_4 не є юридичною особою, а тому не може рахуватись «промисловим підприємством» або «сільськогосподарським підприємством». При цьому, на думку позивача, жодного підтвердження того, що особи, які назвались ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і які були на території здійснення господарської діяльності ОСОБА_4 , перебувають в трудових чи в цивільно-правових відносинах з підприємцем не має. Більше того, пояснення, нібито надані невлаштованими працівниками, записані в акті інспекційного відвідування № ЛВ2193/1425/АВ інспектором, є нічим іншим як домислами самого інспектора, яка проводила інспекційне відвідування, що підтверджується відео файлами, долученими до акту інспекційного відвідування № ЛВ2193/1425/АВ і знаходяться у відповідача. ОСОБА_4 в ході розгляду справи зазначив та неодноразово наполягав на тому, що жодних трудових чи цивільно-правових відносин з особою, зазначеною у Акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЛВ2193/1425/АВ як ОСОБА_5 , не має. В нього є найманий працівник ОСОБА_7 (верстатник деревообробних верстатів), який займається постійно ремонтом пилорами і в нього немає потреби у допомозі з ремонтом обладнання. Жодних вказівок йому від ОСОБА_4 щодо підшукання, запрошення інших осіб для допомоги в ремонті чи самого ремонту ОСОБА_7 не надходило. Що робила особа на ім`я ОСОБА_5 під час проведення інспекційного відвідування 12 квітня 2019 року на території господарської площі ОСОБА_4 йому не відомо. Що стосується іншої, зазначеної у акті інспекційного відвідування особи, яка назвалась ОСОБА_6 , то ОСОБА_4 надав пояснення, що з вигляду знає цього чоловіка, як такого, що декілька днів тому прийшов до нього з прохання допомогти у придбанні дощок, посилаючись при цьому на тяжке матеріальне становище. ОСОБА_4 вирішив допомогти, однак сказав, що готових дощок не дасть, а може дати не розпилене дерево, яке в подальшому, коли на пилорамі буде можливість, дозволить також безкоштовно розпилити. З врахуванням цього ОСОБА_4 пояснив, що чоловік, який назвався ОСОБА_6 , приходив впродовж декількох днів на пилораму, щоб з`ясувати коли йому зможуть розпиляти дерево.

Позивач та його представник дали аналогічні пояснення, просять позов задоволити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що при здійсненні заходу державного контролю 12.04.2019 року інспекторами праці, як за адресою місцезнаходження згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, так і за адресою фактичного здійснення діяльності інспекторами праці пред`явлено службові посвідчення та направлення на проведення інспекційного відвідування відповідно до пункту 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, які було вручено особам, що там знаходились. Окрім цього 15.04.2019 копію направлення на проведення інспекційного відвідування окремо вручено позивачу, про що свідчить його підпис та запис: «копію направлення отримав». Також, відповідач вказує на те, що в ході проведення інспекційного відвідування що фіксувався засобами фото - та відео - техніки, матеріали яких долучені до акта, складеного за результатами проведеного інспекційного відвідування, за виконанням трудової функції виявлено ОСОБА_5 , який налаштовував деревообробне обладнання. З наданих ним письмових пояснень встановлено що він «прийшов допомогти ОСОБА_4 змонтувати пилораму із платою двісті гривень». В ході інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_6 допомагає різати дошки два дні, про гроші з ОСОБА_4 ще не домовлялися. Таким чином, під час проведення інспекційного відвідування 15.04.2019 року встановлено, що позивач, як фізична особа-підприємець, залучав до роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до роботи, без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а відтак допустив порушення вимог частини 1, 3 статті 24 КЗпП України.

Представник відповідача проти позову заперечила, просить у його задоволенні відмовити.

Ухвалою від 03.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 23.08.2019 року, занесеною у протокол судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено такі обставини.

За результатами інспекційного відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , який використовує найману працю, Головним управлінням Держпраці у Львівській області складено акт №ЛВ2193/1425/АВ від 15.04.2019 року та прийнято постанову про накладення штрафу від 10.05.2019 року за №ЛВ2193/1425/АВ/ФС, яким на позивача накладено штраф у розмірі 250380 грн. 00 коп.

Окрім того, відповідачем видано припис про усунення виявлених порушень від 15.04.2019 року за №ЛВ2193/1425/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути виявлені під час інспекційного відвідування порушення законодавства про працю.

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- вимог ч.1 і ч.3 ст.24 КЗпП України - в ході проведення інспекційного відвідування (що фіксувався засобами фото - та відео - техніки, матеріали яких долучені до акта, складеного за результатами проведеного інспекційного відвідування), за виконанням трудової функції виявлено ОСОБА_5 , який налаштовував деревообробне обладнання. З наданих ним письмових пояснень встановлено що він «прийшов допомогти ОСОБА_4 змонтувати пилораму із платою двісті гривень». Із розмови з ОСОБА_6 вказано, що він помагає різати дошки два дні, про гроші з ОСОБА_4 ще не домовлялись. В ході проведеного інспекційного відвідування 12.04.2019 року-15.04.2019 року фізичною особою - підприємцем не надано жодних підтверджуючих документів щодо оформлення трудових відносин з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , не надано жодних договорів цивільно-правового характеру укладених з виконавцем робіт (послуг) в особі ОСОБА_6 , ОСОБА_5

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям припису та накладенням штрафу за порушення законодавства про працю.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимог п.2 ч.5 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року за №5067-VI, роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Абзацом 2ч.2 ст.265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як передбачено ч.1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначається Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року за №295 (в редакції чинній на момент проведення інспекційного відвідування).

Відповідно до п.2 даного Порядку, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з п.19 Порядку, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Як передбачено п.20 Порядку, акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Пунктом 22 Порядку встановлено, що матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Як убачається з акта інспекційного відвідування, державними інспекторами праці встановлено, що за місцем фактичного здійснення діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за виконанням трудової функції виявлено ОСОБА_5 , який налаштовував деревообробне обладнання. З наданих ним письмових пояснень встановлено що він «прийшов допомогти ОСОБА_4 змонтувати пилораму із платою двісті гривень».

Також, було виявлено ОСОБА_6 , який вказав, що він помагає різати дошки два дні, про гроші з ОСОБА_4 ще не домовлялись.

Дані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи відео-доказами з яких убачається, що на території пилорами, на якій здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_4 , перебували два чоловіки, один з них - ОСОБА_5 під час розмови з інспекторами праці здійснював маніпуляції з деревообробним обладнанням, інший - під час розмови з інспекторами праці представився ОСОБА_6 та підтвердив, що прийшов допомогти різати дошки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що під час інспекційного відвідування перебував на території пилорами, перелякавшись назвався інспекторам ОСОБА_6 . Також, зазначив, що на пилораму прийшов поцікавитися за розпил колоди, коли виходив на вулицю його перестріли перевіряючі, сказав їм що тут не працює та те, що роботу йому на пилорамі не пропонували, а він теж не звертався до позивача про працевлаштування. Свідок додатково зазначив, що на пилорамі знаходився 10-20 хв., розпилювати деревину позивачу не допомагав, допоміг би тільки розпиляти колоду. На запитання суду чому інспекторам праці сказав, що позивач «поки не платить» відповів що перелякався і розгубився. Належних та достатніх доказів в підтвердження обставин здійснення психологічного та фізичного тиску зі сторони інспекторів праці даний свідок не надав.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала на те, що в якості інспектора праці разом з інспекторами фіскальної служби брала участь в інспекційному відвідуванні фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 . Під час відвідування на території пилорами виявили двох осіб, один з яких сказав, що допомагає пиляти дошки, про зарплату з власником пилорами ще не домовлявся, про придбання дощок для власних потреб нічого не говорив. Даною особою виявився ОСОБА_8 , якого застали коли він тримав дошку коли її різали, в цей час деревообробний механізм працював. Чоловік перебував у приміщенні пилорами, представився та повідомив, що допомагає підприємцю.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання про те, що під час інспекційного відвідування перебував на території пилорами, перелякавшись назвався інспекторам ОСОБА_5 Зокрема, свідок стверджує, що стояв на проході з інструментом в руках і його несподівано почали знімати на відео. Щодо свого письмового пояснення, то таке дав під тиском перевіряючих для того щоб його по швидше відпустили. Стверджує, що на пилорамі пробув лише одну годину, деревообробні механізми в цей час не працювали. Також, зазначає, що на роботу на пилораму не ходив, за працевлаштуванням до позивача не звертався. Стверджує що інспектор йому не представлявся. Належних та достатніх доказів в підтвердження обставин здійснення психологічного та фізичного тиску зі сторони інспекторів праці даний свідок не надав.

Даючи оцінку показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у сукупності з іншими доказами, суд не може їх взяти до уваги, враховуючи розбіжності у показаннях та поведінкою свідків зафіксованою за допомогою відеотехніки; діями спрямованими на приховування своїх імен; неможливістю підтвердження тиску під час надання пояснень при інспекційному відвідуванні; письмовим поясненням про яке зазначалось вище. Як наслідок вважає їх як такі, що спрямовані на уникнення відповідачем відповідальності за порушення вимог законодавства про працю.

В той же час, вказані в акті інспекційного відвідування порушення позивачем законодавства про працю підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами, які долучені до акта та до матеріалів справи.

При цьому, суд не може не брати до уваги електронний доказ з відео-фіксацією обставин інспекційного відвідування, оскільки згідно ч.1 ст.99 КАС України, такі дані можуть зберігатись в інших місцях збереження даних в електронній формі, яким є диск з інформацією інспекційного відвідування, долучений до акта.

Також, в матеріалах справи наявний акт Головного управління ДФС у Львівській області від 15.04.2019 року за №591/13.10.-07/ та лист цього ж органу державної влади від 29.03.2019 року за №3680/9/13.10-12, які хоч і є непрямими доказами, однак вказують на те, що позивач використовую працю найманих осіб без належного їх оформлення.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що позивач у справі фізична особа - підприємець ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст.ст.42, 44, 128 ГК України, здійснює свою підприємницьку діяльність на засадах власного комерційного ризику, а тому обов`язок дотримання вимог законодавства про працю лежить саме на ньому, зокрема такий суб`єкт господарювання несе всю повноту відповідальності за осіб, які перебувають на території здійснення своєї підприємницької відповідальності. В іншому випадку він повинен забезпечити неможливість доступу на таку територію сторонніх осіб.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що під час інспекційного відвідування інспекторами праці був виявлений та зафіксований факт допуску позивачем до роботи двох осіб без належного оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ч.1 і ч.3 ст.24 КЗпП України.

Що стосується процедури проведення перевірки, про які позивач зазначає у заявах по суті, то суд виходить з наступного.

Згідно з визначень абзацу 3 ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року за № 877-V, з наступними змінами та доповненнями, заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

При цьому, відповідно до абзац.9 ч.3 ст.7даного Закону, у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо).

Із системного аналізу наведених норм убачається, що закон передбачає різні форми контрольних заходів, серед яких є і така форма як інспектування.

В той же час, положення ч.1 ст.259 КЗпП України щодо здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю поширюється на фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, незалежно від наявності статусу «промислового підприємства» чи сільськогосподарського підприємства».

Як передбачено ч.4 ст.2 цього ж Закону, заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року за №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

З приводу аргументів позивача про те, що постанова Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року за №295 визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17, то суд зазначає, що, у відповідності до вимог ч.2 ст.242 КАС України та ч.1 ст.325 КАС України, визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням, тобто такий акт втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє.

Таким чином, станом на день проведення інспекційного відвідування 15.04.2019 року вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України була чинною, а тому проведення інспекційного відвідування на підставі даної постанови є законним.

При цьому, встановлені постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі №826/8917/17 обставини не можуть вважатися преюдиційними та бути застосовані до спірних правовідносин на підставі ч.78 КАС України, оскільки у даній справі не беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суд вважає, що проведення відповідачем інспекційного відвідування відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року за №295 (в редакції чинній на момент проведення інспекційного відвідування) є правомірним та таким, що вчинене уповноваженим законом органом з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Як передбачено ч.5 ст.2 згаданого Закону, зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, вимоги ч.1 ст.6 (щодо переліку підстав здійснення позапланових заходів) та ч.5 ст.7 (щодо необхідності пред`явлення документів, передбачених цією статтею, перед початком здійснення заходу) Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не є обов`язковими для заходів державного контролю за дотриманням вимог законодавства про працю та зайнятість населення.

Застосування вищезгаданих правових норм у наведений спосіб відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №697/2073/17, а тому суд, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

Що стосується посилань позивача на те, що у направленні на перевірку від 10.04.2019 року за № 0841 не було зазначено адреси: с.Велика Лінина, Старосамбірського району. Львівської області, то суд зазначає, що, як убачається з Акта інспекційного відвідування від 15.04.2019 року, таке відвідування здійснювалось на місці безпосередньої підприємницької діяльності позивача, що відповідає положенням підп.1 п.11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.6 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року за № 509 (в редакції чинній на час проведення інспекційного відвідування), про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 7 даного Порядку встановлено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Так, в матеріалах справи наявний витяг з офіційного веб-порталу Укрпошти з якого убачається, що інспекцією 26.04.2019 року рекомендованим листом надіслано виклик на розгляд справи про накладення штрафу, 02.05.2019 року такий виклик був отриманий позивачем.

Окрім того, на підставі клопотання позивача розгляд справи був відкладений на 14 год. 00 хв. 10.05.2019 року.

Згідно з протоколу розгляду справи про накладення штрафу від 10.05.2019 року, розгляд справи здійснювався за участі ОСОБА_4 та його адвоката Попович Н.І.

Таким чином, суд вважає, що позивач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, а тому йому було забезпечено гарантоване право на участь у процесі прийняття рішення.

Як передбачено ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, судом не беруться до уваги іншій доводи позивача та його представника, оскільки такі не є суттєвими та спростовуються наведеними мотивами суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено припис за №ЛВ2193/1425/АВ/П від 15.04.2019 року про усунення виявлених правопорушень та прийнято постанову №ЛВ2193/1425/АВ/ФС від 10.05.2019 року про накладення штрафу у розмірі 250380 грн.

За таких обставин, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не належить стягувати із сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повне рішення складено та підписано 24 вересня 2019 року.

Суддя В.Я.Мартинюк