Справа № 520/8340/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків

24 вересня 2019 р. справа № 520/8340/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевій О.В, розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Матеріали позову одержані судом 20.08.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 27.08.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 12.09.2019 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом заявник, позивач), в порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльності Військової частини № НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у разі їх прийняття на військову службу за контрактом особам рядового складу у розмірі вісім мінімальних заробітних плат, що складає 11192 (одинадцять тисяч сто дев`яносто дві грн. 00 коп.) , станом на день звільнення з військової служби 17 липня 2019 року; зобов`язання Військової частини № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у разі їх прийняття на військову службу за контрактом особам рядового складу у розмірі вісім мінімальних заробітних плат, що складає 11192 (одинадцять тисяч сто дев`яносто дві грн. 00 коп.) грн. станом на день звільнення з військової служби 17 липня 2019 року.

Підставами позову є доводи про те, що позивач в період з 01.07.2016 року по 17.07.2019 року проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 і отримав статус та посвідчення учасника бойових дій, що також підтверджується довідкою № 699 від 06.12.2016р. про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України. При звільнені зі служби, відповідач протиправно не провів з позивачем розрахунків щодо виплати йому одноразової грошової допомоги військовослужбовцям передбаченої п.п.10.п.6 Постанови КМУ від 07.11.2007р. №1294.

Відповідач, Військова частина № НОМЕР_1 (далі за текстом військова частина), з поданим позовом не погодився. Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що по-перше, позивач після звільнення зі служби з будь-якими заявами на ім`я командира військової частини про надання розрахунків, інформації про виплату спірної одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, передбаченої п.п.10 п.6 Постанови КМУ від 07.11.2007 року № 1294 не звертався; по-друге, позивач не підпадає під категорію військовослужбовців, яким необхідно було провести виплату спірної одноразової грошової допомоги у сумі 8 мінімальних заробітних плат, оскільки позивач проходив військову службу у період з 01.07.2016 року по 01.07.2019 року та не був призваний по мобілізації, на особливий період. Остання шоста хвиля мобілізації громадян України відбулася з 19 червня 2015 по 17 серпня 2015 року.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Відповідно до Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», наказу командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу № 54 о/с від 01.07.2016 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №155 від 02.07.2016 солдат запасу ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом на три роки з 01 липня 2016 року до 01 липня 2019 року та зарахований в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу №54 о/с від 01.07.2016 призначений на посаду кулеметника 2 відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних).

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2019 рок №156 ОСОБА_1 відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» було звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Підпунктом 10 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин, з 01.03.2018 постанова втратила чинність) передбачено виплачувати: одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у разі їх прийняття на військову службу за контрактом у таких розмірах: а) особам рядового складу - вісім мінімальних заробітних плат; б) особам сержантського і старшинського складу - дев`ять мінімальних заробітних плат; в) особам офіцерського складу - десять мінімальних заробітних плат.

З наведеного чітко слідує, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у встановлених розмірах проводиться лише військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період, у разі їх прийняття за контрактом.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ст.1 вищеназваного Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно ст. 11 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Президент України відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, здійснює загальне керівництво у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації держави; визначає мету, завдання, вид, обсяги, порядок і строки проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації; забезпечує через Раду національної безпеки і оборони України координацію діяльності органів виконавчої влади, інших державних органів, Збройних Сил України, інших військових формувань у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації; визначає структуру та затверджує мобілізаційний план України на особливий період, Положення про мобілізаційну підготовку Збройних Сил України, інших військових формувань, Положення про порядок проведення мобілізації в Україні; надає (позбавляє) право на звільнення від призову на військову службу в разі мобілізації та у воєнний час громадянам або окремим категоріям громадян; визначає порядок оголошення мобілізації; приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України; встановлює режим роботи органів державної влади, інших державних органів під час мобілізації та у воєнний час; видає акти з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р. № 303/2014, від 06.05.2014р. № 454/2014, від 21.07.2014р.№ 607/2014 оголосити та провести часткову мобілізацію (далі - мобілізація). Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва (п.2).Мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом (п. 3). Цей Указ набирає чинності після його затвердження Верховною Радою України.

Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015р. № 15 оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію (далі - мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом. Цей Указ набирав чинності 20.01.2015року.

Отже, перша часткова мобілізація розпочалася в період з 18.03.2014 по 01.05.2014р. , шоста чергова мобілізація відбулася з 19.06.2015р. по 17.08.2015 року.

Як вже зазначалося вище позивач проходив військову службу у період з 01.07.2016 року по 01.07.2019 року на підставі контракту відповідно до Указу Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

ОСОБА_1 не був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідно до вище перелічених Указів Президента України "Про часткову мобілізацію". Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Наявність у позивача посвідчення учасника бойових дій не свідчить про проходження військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутній факт порушення прав та інтересів заявника, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Щодо поданої позивачем через канцелярію суду заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1,3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмови в задоволенні позовних вимог позивача, то й заява щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу також не підлягає задоволенню згідно ч. 1 ст. 139 КАС України.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України .

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Старосєльцева