Справа № 754/8208/19
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/339/19
Справа №754/8208/19
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Раєвського П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №3 УПП у м. Києві Загревського Івана Володимировича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1027787 від 30.03.2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №3 УПП у м. Києві Загревського І.В., про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1027787 від 30.03.2019 року. У вказаному позові вказав, що 23.05.2019 року на адресу позивача надійшов рекомендований лист від Управління патрульної поліції у м. Києві, який містив постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ№1027787 від 30.03.2019 року, 11:36:14 год. Вказана постанова була винесена інспектором патрульної поліції управління патрульної м. Києва Загревським І.В. про те, що позивач 30.03.2019 року о 11:33:35 год., керуючи автомобілем марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Київ по вул. Жукова, 22, нібито, при виїзді з прибудинкової території повернув ліворуч та перетнув подвійну суцільну смугу руху, чим порушив п.8.5,1. Правил дорожнього руху - Порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, тим самим здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу у в розмірі 255,00 грн. Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правила дорожнього руху він не порушував, а дії інспектора поліції управління патрульної поліції м. Києва Загревського І.В. при її винесенні є протиправними виходячи з того, що жодного доказу в справі про адміністративне правопорушення, яке б свідчило про порушення позивачем ПДР відповідачем не надано. Крім того, вказана постанова винесена без участі позивача, не містить його підпису, запису про відмову від підпису або про отримання копії постанови. Також в порушення законодавства України, інспектор поліції не роз`яснив позивачу права і обов`язки визначені ст.280 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Інспектор патрульної поліції роти №2 батальйону №3 УПП у м. Києві Загревського І.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не відомо.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, пояснення позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 251 КУпАП, визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 252 КУпАП, визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки відомості, зазначені в постанові, не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 30.03.2019 року інспектором патрульної поліції роти №2 батальйону №3 УПП у м. Києві Загревським І.В. відносно позивача складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1027787.

Відповідно до вказаної постанови 30.03.2019 року водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді з при дворової території повертав ліворуч та порушив п. 8.5.1 ПДР України - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП.

За вчинення адміністративного правопорушення до позивача було застосоване стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Суд дослідивши вищевказану постанову встановив, що працівником поліції при прийнятті рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не дотримано вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП, оскільки відповідно до чинного законодавства України, особа на яку покладено обов`язок прийняття рішення при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинна була в своєму рішенні зазначити опис обставин, установлених під час розгляду справи шляхом отримання доказів та їх оцінки, проте в постанові від 30.03.2019 року серії ЕАВ №1027787 відсутні докази та їх оцінка з приводу установлення обставин, які зазначені в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , окрім цього в постанові інспектор поліції також не зазначив технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Окрім цього при огляді копії вищевказаної постанови, судом встановлено, що відсутній підпис особи, яка притягнута до відповідальності, у зв`язку з чим, можливо зробити висновок, що посадовою особою поліції були порушені права позивача на роз`яснення йому представником поліції своїх прав передбачених законодавством України в таких випадках, а тому суд приходить до висновку, що зазначення обставин в вищенаведеній постанові відповідно до ст. 62 Конституції України є припущеннями та не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за яке передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому це підпадає під поняття відсутності складу адміністративного правопорушення відповідно до законодавства України, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП суд приходить до висновку, що постанова від 30.03.2019 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1027787 є незаконною та повинна бути скасована, а також суд відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КАС України та ч. 3 ст. 286 КУпАП, вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 5, 6-10, 20, 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №2 батальйону №3 УПП в м. Києві Загревського Івана Володимировича, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1027787 від 30.03.2019 року - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1027787 від 30.03.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити, відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н.Г. Таран