Справа № 300/863/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6675/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Носа С.П., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року, ухвалене суддею Кафарським В.В., м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

17.04.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.12.2018 про припинення виплати йому пенсії по втраті годувальника з 22.06.2015 та призначення пенсії по віку в розмірі 4199,41 грн.; зобов`язати відповідача відновити йому виплату пенсії по втраті годувальника у раніше призначеному розмірі на підставі розпорядження від 01.10.2017 в сумі 8 394,79 грн., починаючи з 01.12.2018 та стягнути заборгованість з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до постанови Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015 у справі №340/442/15-а управління ПФУ у Верховинському районі зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 22.06.2015. У мотивувальній частині рішення суду зазначено, що позивач має право на призначення їй пенсії по втраті годувальника на загальних підставах, тобто на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі спеціального закону Закону України «Про державну службу», дія якого щодо призначення пенсії пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 припиняється. Так, 06.02.2019 на підставі проведеної перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язано Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду привести матеріали пенсійної справи у відповідність згідно рішення суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не досліджено факт щодо моменту виникнення у неї права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника за спецзаконом та помилково вказано, що ОСОБА_1 з 22.06.2015 року відповідачем перепризначено пенсію по втраті годувальника на загальних підставах, тобто на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Судом першої інстанції не досліджено, що оскільки чоловік позивача - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до припинення призначення пенсій відповідно до спеціальних законів з 01.06.2015 року, то, вона звернувшись до відповідача у строк до 12 місяців після його смерті із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, а саме 22.06.2015 року беззаперечно набула право на призначення такого виду пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (чинного на момент спірних правовідносин).

Таким чином, апелянт вважає, що у неї виникло право щодо переведення на пенсію по втраті годувальника з наступного дня після дня смерті чоловіка. На час смерті її чоловіка був чинним Закон України «Про державну службу» в редакції 1993 року, а тому вона, звернувшись у межах 12-ти місячного строку після його смерті із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, набула право на таке переведення відповідно до норм вказаного Закону. Відповідач припинив їй виплату пенсії по втраті годувальника без жодних правових підстав. При цьому всупереч рішенню суду, яке не втратило законної сили, без відома та згоди пенсіонера перевів її на вид та розмір пенсії, яку вона отримувала до винесення судом цього рішення, самовільно відмінивши виплату їй пенсії по втраті годувальника, як за спеціальним законом (70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника) так і на загальних підставах (50 відсотків пенсії померлого годувальника, яка становила 9181,85 грн.).

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Косівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

10.04.2002 відповідачем призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів».

22.06.2015 позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника - чоловіка ОСОБА_2

Листом управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області від 26.06.2015 №2005/03 у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління ПФУ у Верховинському районі у призначенні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника. Зобов`язано управління ПФУ у Верховинському районі призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника з 22.06.2015. Вказана постанова Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015 набрала законної сили 25.11.2015.

На виконання рішення суду розпорядженням управління ПФУ у Верховинському районі 109020 від 10.02.2016 ОСОБА_1 здійснено призначення пенсії по втраті годувальника, починаючи з 22.06.2015.

01.10.2017 розпорядженням Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області розмір пенсії по втраті годувальника визначено в сумі 8394,79 грн.

В подальшому внаслідок проведеної перевірки матеріалів пенсійної справи позивача Головним управлінням пенсійного фонду в Івано-Франківській області останній звернувся до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з листом №1969/03 від 06.02.2019 «Щодо опрацювання пенсійної справи ОСОБА_1 ».

Косівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на виконання вказаного звернення Головного управління пенсійного фонду в Івано-Франківській області пенсійну справу ОСОБА_1 приведено до норм чинного законодавства та встановлено розмір пенсії у розмірі 4 199,41 грн.

05.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії.

Відповідач листом від 13.03.2019 за №40/К-15 повідомив ОСОБА_1 , що за результатами перевірки встановлено, що в мотивувальна частина постанови Верховинського районного суду від 12.08.2015 вказує про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в області зобов`язано відповідача привести матеріали пенсійної справи у відповідність та, як наслідок, з 01.12.2018 пенсійну справу ОСОБА_1 приведено до норм чинного законодавства. Розмір пенсії становить 4199,41 грн.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 1статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлено, що одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно статті 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також призначення, перерахунку, виплати пенсії тощо, врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пунктом 3 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (станом на час виникнення спірних правовідносин, тобто моменту подання заяви позивачем заяви про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника) встановлено, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Встановлено, що право на призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника з дня подання заяви, тобто з 22.06.2015 підтверджується постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015.

У вказаній постанові Верховинський районний суд Івано-Франківської області дійшов висновку, що пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 слід призначити з дня подання заяви, тобто з 22.06.2015, так як вона є пенсіонером за віком як журналіст і бажає перевестися з одного виду пенсії на інший, тобто з пенсії за віком як журналіст на пенсію по втраті годувальника, при цьому, позивач має право на призначення їй пенсії по втраті годувальника на загальних підставах, тобто на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі спеціального закону Закону України «Про державну службу», дія якого щодо призначення пенсії пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015, припиняється.

Вказана постанова Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015 залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.11.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, висновки та обставини, встановлені у постанові Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015, не потребують доказування.

Згідно частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Із матеріалів справи вбачається, що пенсійний орган на виконання рішення суду - постанови Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2015, розпорядженням 109020 від 10.02.2016 ОСОБА_1 здійснив призначення пенсії по втраті годувальника, починаючи з 22.06.2015, однак згідно спеціального законодавства щодо призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, яке на момент призначення пенсії позивачу втратило чинність.

Внаслідок проведеної перевірки матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 Головним управлінням пенсійного фонду в Івано-Франківській області та звернення останнього до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з листом №1969/03 від 06.02.2019 «Щодо опрацювання пенсійної справи ОСОБА_1 », відповідачем пенсійну справу ОСОБА_1 приведено до норм чинного законодавства, а саме призначено пенсію з 22.06.2015 - з моменту звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на загальних підставах, тобто на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Факт призначення позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника на загальних підставах з 22.06.2015 підтверджується протоколом відповідача.

Відтак, Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій є безпідставними, тому суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні таких.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2019 року у справі №300/863/19 за позовом ОСОБА_1 до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді С. П. Нос
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 24.09.2019.