Справа № 120/1667/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23 вересня 2019 р. Справа № 120/1667/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Шаповалової Т.М.,,
секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,
представника позивача: Студеннікової О .Є .,
представника відповідача: Обревко Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення,
У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилася справа за позовом виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішення.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову № ВН764/205/НП/АВ П/ПТ/МГ-ФС від 25.04.2019 року; визнано протиправною та скасовано постанову № ВН764/205/НП/АВ П/ПТ/СП-ФС від 25.04.2019 року. Стягнуто на користь виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 3842 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

12.09.2019 року Виробничо-комерційне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» подало заяву про ухвалення додаткового рішення у даній адміністративній справі, посилаючись на те, що 02.07.2019 року між позивачем та адвокатом Захарчуком М. В. був укладений договір №02/07-19 про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого останній прийняв на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів позивача в судових засіданнях у вказаній справі №120/1667/19-а у Вінницькому окружному адміністративному суді.

До цієї заяви представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги від 02.07.2019 року, копію акту виконаних робіт з надання правової допомоги від 11.09.2019 року, рахунок від 11.09.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про винесення додаткового судового рішення та просив її задовольнити, а представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про винесення додаткового судового рішення та просив відмовити у її задоволенні.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2019 між позивачем та адвокатом Захарчуком М.В. був укладений договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.1. договору адвокат прийняв на себе зобов`язання здійснювати представництво інтересів позивача в судових засіданнях у справі №120/1667/19-а у Вінницькому окружному адміністративному суді за позовом позивача до Управління Держпраці у Вінницькій області про скасування постанов про накладення штрафів в межах поданих позивачем заяв.

Згідно із п.п. 3.1 та 4.1 договору позивач має сплатити адвокату Захарчуку М. В. суму в розмірі 1000 грн. згідно акту виконаних робіт, який подається останнім після винесення Вінницьким окружним адміністративним судом рішення у справі №120/1667/19-а.

11.09.2019 року між позивачем та адвокатом Захарчуком М. В. був складений Акт виконаних робіт з надання правової допомоги до Договору № 02/07-19 від 02.07.2019 р., яким засвідчено, що адвокат виконав, а позивач прийняв правову допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором, а саме: здійснив представництво інтересів позивача в 5 судових засіданнях по справі №120/1667/19-а загальною вартістю 1000 гривень.

11.09.2019 року адвокатом Захарчуком М. В. позивачеві був наданий рахунок за надання правової допомоги згідно договору №02/07-19 від 02.07.2019 року на суму 1000 грн.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру таких витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, суд зазначає наступне.

Згідно акту виконаних робіт з надання правової допомоги від 11.09.2019 року адвокат Захарчук М.В. надав позивачу наступні юридичні послуги - представництво інтересів позивача у судових засіданнях, а саме, 02.07.2019 року, 15.07.2019 року, 22.07.2019 року, 31.07.2019 року, 09.09.2019 року, всього на суму 1000 грн.

Безспірним є факт участі адвоката Захарчука М.В. в судових засіданнях Вінницького окружного адміністративного суду

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 77, 90, 134, 139, 143, 246, 252, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути на користь виробничо-комерційного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 1000 гривень (однієї тисячі ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Виробничо - комерційне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс-ЛТД» (, вул. М.Оводова, 15, м. Вінниця, 21050)

Відповідач: Управління Держпраці у Вінницькій області (, вул. Магістратська, 37, м. Вінниця, 21050).

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 27.09.2019 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна