Справа № 620/2093/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/2093/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача Замури Л.П.,

представника відповідача Балабайка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» щодо відмови у внесенні змін до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 про підставу звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 01.09.2018; зобов`язати Державну установу «Менська виправна колонія (№91)» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2019 про внесення змін до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 щодо підстави звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 01.09.2018; зобов`язати Державну установу «Менська виправна колонія (№91)» внести зміни до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 про звільнення ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено про наявність підстав для внесення змін до наказу про його звільнення, оскільки після звільнення за власним бажанням його визнано таким, що на час звільнення 01.09.2018 був непридатний до служби в поліції у зв`язку із травмою - захворюванням, пов`язаним з проходженням служби і виконанням службових обов`язків.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 22.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову.

Відповідач ухвалу суду отримав 26.07.2019 та 11.09.2019 подав до суду заперечення на позовну заяву.

Відтак відповідачем відзив на позовну заяву, названий запереченням на позовну заяву, подано поза межами установленого судом строку для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову, а тому не підлягає врахуванню судом. Крім того докази надсилання позивачу копії відзиву на позовну заяву, названого запереченням на позовну заяву, відповідачем не надано, що також є підставою для не врахування судом такого відзиву.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов (заперечення на позовну заяву).

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.08.1998 по 01.09.2018 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та на день звільнення перебував на посаді першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи Державної установи «Менська виправна колонія (№91)».

20.04.2018 відносно позивача комісією складено Акт №8 про груповий нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, відповідно до висновку якого на підставі пункту 2.5. (прямування з місця відрядження у зворотньому напрямку) Порядку розслідування та обліку нещасних випадків і аварій, що сталися з особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2012 №1166/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.08.2012 за №1345/21657, нещасний випадок, що стався о 16:00 год. 16.02.2018 у місті Вишгород на перехресті вулиць Богатирська та Мінського проспекту, в результаті якого, зокрема, ОСОБА_1 отримав травми, визнаний таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків (а.с.15-17).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.08.2018 по 31.08.2018 з діагнозом - стан після перенесеної закритої черепно-мозкової травми (16.02.2018), про що йому 31.08.2018 видано довідку №770 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу (а.с.41).

27.08.2018 позивачем на ім`я виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» подано рапорт, в якому Булденко А. А. просив звільнити його з органів Державної кримінально-виконавчої служби України за власним бажанням з 01.09.2018 та надати направлення на військово-лікарську комісію (а.с.42).

31.08.2018 виконувачем обов`язки начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» майором Буром С.В. видано наказ №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 », яким підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (М-005640), першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 01.09.2018 (а.с.18).

У цей же день відповідачем видано позивачу направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської експертизи) до медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України в Чернігівській області» для визначення стану здоров`я з метою встановлення придатності для подальшої служби на посаді першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», якого звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням з 01.09.2018 (вислуга років становить 20 років 16 днів), кількість днів звільнення від служби через тимчасову непрацездатність за останні 12 місяців становить 125 (а.с.47).

19.09.2018 Військово-лікарською комісією здійснено медичний огляд ОСОБА_1 та за даними медичної документації на день звільнення 01.09.2018 встановлено, що захворювання позивача, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції, травма позивача (наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (16.02.2018) у вигляді лікворо-гіпертензивного та цефалгічного синдрому), ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт про нещасний випадок форми Н-1 від 20.04.2018 №8), у зв`язку з чим комісія дійшла висновку, що позивач непридатний до служби в поліції, про що складено Свідоцтво про хворобу №53 (а.с.19).

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 06.11.2018 серії АВБ №068655, під час первинного огляду позивачу встановлено третю групу інвалідності з 09.10.2018 по 01.12.2019 у зв`язку з травмою, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків (а.с.20).

06.06.2019 позивач звернувся до начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» із заявою, в якій просив внести зміни до наказу про його звільнення у частині підстави звільнення, а саме: відповідно до пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (а.с.21-22).

Листом від 18.06.2019 №4-9-19/Б-8 відповідач повідомив позивачу, що у зв`язку із проходженням військово-лікарської комісії після звільнення зі служби відсутні підстави для внесення змін до наказу Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 31.08.2018 №69/ОС-18 про його звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) щодо підстави звільнення на пункт 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) (а.с.23-24).

Вважаючи наявними підстави для внесення змін до наказу про звільнення, позивач звернувся до суду з позовом за захистом охоронюваних законом прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України від 23.06.2005 №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон №2713-ІV).

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону №2713-ІV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України (далі - ДКВС) відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

За змістом частини 5 статті 23 Закону № 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

Як випливає з частин 3, 4 статті 59 Закону України від 02.07.2015 №580-VIIІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VІІІ) рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу, які можуть видавати керівники органів, підрозділів, закладів та установ відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, і номенклатурою посад.

Статтею 77 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до Законів України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», «Про інформацію», Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228, з метою належної організації обліку кадрів у Державній кримінально-виконавчій службі України наказом Міністерства юстиції України від 30.08.2017 №2771/5 затверджена Інструкція з організації обліку кадрів у Державній кримінально-виконавчій службі України (далі - Інструкція №2771/5).

Згідно з розділом III Інструкції №2771/5 «Видання, облік і розсилання наказів з особового складу» прийняття, переведення на інші посади, звільнення осіб рядового і начальницького складу чи працівників здійснюються на підставі наказу з особового складу. Накази з особового складу є основними документами, які визначають службове становище осіб рядового і начальницького складу і працівників. У наказах з особового складу зазначаються відомості щодо: призначення осіб рядового і начальницького складу та працівників на штатні посади, переміщення по службі (роботі), тимчасового виконання обов`язків; присвоєння особам рядового і начальницького складу спеціальних звань, пониження у спеціальному званні; відрядження до інших органів виконавчої влади для виконання спеціальних робіт або обов`язків із залишенням у кадрах ДКВС; зарахування до кадрів ДКВС військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та правоохоронних органів, а також офіцерів запасу та осіб, які раніше проходили службу в ДКВС; звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників зі служби (роботи); виключення зі списків персоналу ДКВС; залишення на службі понад граничний вік; зміни прізвища, імені та по батькові, дати народження осіб рядового і начальницького складу чи працівників; встановлення стажу служби (роботи) для виплати відсоткової надбавки за вислугу років; надання відпусток відповідно до чинного законодавства; установлення посадових окладів та надбавок.

У свою чергу організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначено Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС (далі - ВЛК), затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285 (далі - Положення №285).

Відповідно до абзацу 9 пункту 5 Розділу І Положення №285 постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби.

Згідно з пунктами 1-3 Розділу II Положення №285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК. Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС (далі - ЦВЛК), медична (військово-лікарська) комісія державної установи «Територіальне медичне об`єднання» МВС (далі - ДУ ТМО) в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО).

ЦВЛК функціонує на базі Центрального госпіталю МВС та в адміністративному порядку підпорядковується Управлінню охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі - УОЗР МВС).

ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

Направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи здійснюють відповідні підрозділи кадрового забезпечення Національної поліції України, командири частин НГУ (пункт 1 Розділу III Положення №285).

У направленні зазначаються мета і питання, які підлягають вирішенню ВЛК, у тому числі надається інформація щодо осіб, що звільняються зі служби, зазначаються вислуга років і мотиви звільнення, термін проходження служби в поліції, НГУ, Збройних Силах, СБУ, інших військових формуваннях, утворених відповідно до законодавства України (далі - військові формування), в органах внутрішніх справ, участь у бойових діях, антитерористичних операціях, інших заходах в умовах особливого періоду, воєнних конфліктах; щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх поліцейських зазначається, коли і з якої причини зазначені особи були звільнені зі служби, та надаються відомості про проходження ними ВЛК у минулому (пункт 2 Розділу III Положення №285).

Пунктом 6 Розділу III Положення №285 передбачено, що якщо поліцейські, військовослужбовці впродовж року близько 4-х місяців не можуть приступити до виконання своїх службових обов`язків через захворювання (травми, поранення), часто та довготривало хворіють, вони зобов`язані за поданням підрозділу кадрового забезпечення пройти лікарську (військово-лікарську) експертизу у ВЛК для визначення придатності до подальшої служби.

До осіб, що часто та довготривало хворіють, належать ті особи, у яких за останні 12 місяців було 4 та більше випадків захворювань і 40 днів непрацездатності за однорідними захворюваннями або 6 і більше випадків захворювань та 60 і більше днів непрацездатності за неоднорідними захворюваннями.

Постанова ВЛК щодо придатності (непридатності) особи до служби, яка приймається за результатами медичного огляду, заноситься до Акта медичного огляду, Книги (журналу) обліку документації ВЛК (додаток 9) і оформлюється Довідкою (додаток 10) або свідоцтвом про хворобу (пункт 19 Розділу III Положення №285).

Згідно з пунктом 13 Розділу VI Положення №285 колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.

Особи, зазначені в пункті 13 цього розділу, надають до ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби, у випадку отримання травми (поранення) під час служби - надають відповідний Акт про нещасний випадок та документацію, складену за результатами надання первинної медичної допомоги з цього приводу (пункт 14 Розділу VI Положення №285).

За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва). Постанови ВЛК приймаються на час фактичного огляду особи.

Постанови приймаються відповідно до мети проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи, зазначеної у направленні на медичний огляд.

Забороняється приймати постанови про придатність кандидатів до служби в поліції без зазначення виду службової діяльності або посади, на яку вони призначаються (пункти 1-3 Розділу VIII Положення №285).

Пунктом 11 Розділу IX Положення №285 визначено, що свідоцтво про хворобу складається у випадках визнання поліцейських, військовослужбовців, здобувачів вищої освіти навчальних закладів МВС, ад`юнктів непридатними до служби. В усіх інших випадках постанова ВЛК оформлюється довідкою або постановою.

Свідоцтва про хворобу з постановою ВЛК щодо поліцейських та військовослужбовців, які визнані непридатними до подальшої служби, реалізуються невідкладно (пункт 15 Розділу IX Положення №285).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.08.2018 по 31.08.2018 (а.с.41), отже останнім днем його перебування на стаціонарному лікуванні було 31.08.2018.

При цьому рапорт про звільнення за власним бажанням з 01.09.2018 подано позивачем 27.08.2018 (а.с.42), тобто під час перебування позивача на лікарняному.

Наказ про звільнення позивача за власним бажанням з 01.09.2018 видано відповідачем 31.08.2018 (а.с.18), тобто також під час перебування позивача на лікарняному.

Водночас відповідачем видано позивачу направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської експертизи) до медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України в Чернігівській області» для визначення стану здоров`я з метою встановлення придатності для подальшої служби на посаді першого заступника начальника установи - заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», якого звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням з 01.09.2018 (вислуга років становить 20 років 16 днів), кількість днів звільнення від служби через тимчасову непрацездатність за останні 12 місяців становить 125 (а.с.47).

Як встановлено 19.09.2018 Військово-лікарською комісією, на день звільнення позивача 01.09.2018 його захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції, а його травма (наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (16.02.2018) у вигляді лікворо-гіпертензивного та цефалгічного синдрому) пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт про нещасний випадок форми Н-1 від 20.04.2018 №8), у зв`язку з чим комісія дійшла висновку, що позивач непридатний до служби в поліції (а.с.19).

Отже станом на день звільнення 01.09.2018 позивач був непридатний до служби в поліції у зв`язку із травмою, яку він отримав під час виконання службових обов`язків.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на той факт, що медичний огляд позивача був проведений за направленням відповідача від 31.08.2018, тобто до звільнення позивача за власним бажанням, а Військово-лікарською комісією встановлено, що травма позивача на день його звільнення 01.09.2018 пов`язана з виконанням службових обов`язків і позивач непридатний до служби в поліції станом на цей день, суд дійшов висновку, що хоч Свідоцтво про хворобу №53 складено відносно позивача 19.09.2018, вже після його звільнення відповідачем за власним бажанням з 01.09.2018, однак за встановлених обставин наявні підстави для внесення змін до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 » стосовно підстави звільнення позивача, а саме: з пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на пункт 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Разом з тим, отримавши заяву позивача про внесення таких змін, відповідач допустив протиправну бездіяльність та не вніс відповідні зміни до наказу про звільнення позивача.

В силу положень статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідач не довів правомірність не внесення змін у наказ про звільнення позивача щодо підстави його звільнення.

За таких обставин підлягають задоволенню позовні вимоги в частині щодо визнання протиправною бездіяльності Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» щодо відмови у внесенні змін до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 » стосовно підстави звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) та щодо зобов`язання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» внести зміни до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 » стосовно підстави звільнення, а саме: з пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на пункт 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

При цьому не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.06.2019 про внесення змін до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 щодо підстави звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з 01.09.2018, оскільки вказана позовна вимога та позовна вимога про зобов`язання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» внести зміни до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 » стосовно підстави звільнення, а саме: з пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на пункт 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), яку судом задоволено, є взаємовиключними.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню (дві з трьох позовних вимог), то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 512,27 грн. (768,40 грн. / 3 х 2).

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» щодо відмови у внесенні змін до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 » стосовно підстави звільнення ОСОБА_1 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Зобов`язати Державну установу «Менська виправна колонія (№91)» внести зміни до наказу від 31.08.2018 №69/ОС-18 «Про звільнення ОСОБА_1 » стосовно підстави звільнення, а саме: з пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) на пункт 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 512 (п`ятсот дванадцять) грн. 27 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 25.09.2019.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» (пр. Дружби, 5, смт. Макошино, Менський район, Чернігівська область, 15652, код ЄДРПОУ - 08731849).

Суддя В.В. Падій