Справа № 816/2055/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 р.Справа № 816/2055/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Бегунца А.О. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, 36039, по справі № 816/2055/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

26 листопада 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та вжиття заходів, що сприяли порушенню закону у справі № 816/2055/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії в якій заявник просив:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої заборгованості за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 у сумі 4972,50 грн на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі № 816/2055/18 протиправною та про вжиті заходи повідомити Полтавський окружний адміністративний суд та позивача не пізніше п`ятнадцяти днів з дня надходження окремої ухвали;

- надіслати ухвалу на адресу Пенсійного фонду України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону та про вжиті заходи повідомити Полтавський окружний адміністративний суд та позивача не пізніше п`ятнадцяти днів з дня надходження окремої ухвали;

- встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області строк подання звіту про неналежне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі № 816/2055/18 протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 по справі №816/2055/18 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання рішення суду у справі №816/2055/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої заборгованість за період з 01.01.2018 до 24.09.2018 у сумі 4375,80 грн на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі №816/2055/18.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на прийняття оскаржуваної ухвали з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Вказує, що оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в межах чинного законодавства виконується рішення суду, то висновки суду про наявність протиправної бездіяльності є помилковими.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 80 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року у цій справі повернуто скаржнику, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції від 06.07.2018 року є таким, що набуло законної сили та є обов`язковим до виконання.

На виконання вимог чинного законодавства, 06.07.2018 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 816/2055/18.

Листом від 16.10.2018 року № 1564/Т-03 боржник повідомив заявника про те, що позивачу буде проведено виплату заборгованості за період з 01.01.2018 року по 31.10.2018 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (а.с.68, зворот).

Крім того, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.11.2018 року № 1658/Т-03 повідомлено позивача, що заборгованість, яка існує у зв`язку з виконанням рішення суду, в т.ч. рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі № 816/2055/18, окремо обліковується у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та повідомляється Пенсійному фонду України на 1-ше число кожного місяця. Також вказано, що на даний час документи, зазначені у пункті 5 Порядку, відповідачем до Пенсійного фонду України не передавалися, оскільки зазначені документи надаються лише на вимогу з урахуванням визначеною постановою №649 черговості. Крім того, вказано, що у листопаді 2018 року позивачу буде виплачено підвищення пенсії за період з 25.09.2018 року по 31.10.2018 року згідно з рішенням суду у розмірі 596,70 грн. (а.с.68).

Вважаючи, що відповідач фактично не виконав рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Задовольняючи частково заяву позивача, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача щодо нездійснення виплати заборгованості за період з 01.01.2018 року до 24.09.2018 року у сумі 4375,80 грн., на виконання приписів судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року у справі № 816/2055/18.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви позивача, виходячи з наступного.

За приписами частини першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Бездіяльністю визнається пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Колегія суддів зазначає, що затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

Таким чином, перерахунок та доплата пенсії позивачу згідно рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 року у цій справі має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно під. 5 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління № 28-2 від 22.12.2014 Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків, кошторису видатків на утримання управління Фонду та своєчасно складає і в установленому порядку подає затверджену звітність головним управлінням Фонду.

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно із п. 20 та п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Вказана постанова набула чинності 28.08.2018 року, тоді як рішення у цій справі набрало законної сили 25.09.2018 року. Отже, положення згаданої постанови застосовуються до спірних відносин.

Відповідно до пункту 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету

Згідно із пунктом 3 Порядку №649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Відповідно до пункту 5 Порядку №649, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з пунктом 6 Порядку №649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

На виконання приписів Порядку №649, відповідачем у справі внесено інформацію про результати розгляду даної справи щодо перерахунку пенсії позивачу, що підлягає виплаті пенсіонеру, до відповідного реєстру.

Згідно заяви позивача про визнання дій протиправними та вжиття заходів, що сприяли порушенню закону від 26.11.2018 року позивач зазначає, що судове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист №816/2055/18 було виконано лише частково, а саме здійснено перерахунок пенсії та проведено виплата перерахованої пенсії, починаючи з 01.11.2018 року, а виплата перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 4972,50 грн. не проведена (а.с.63-66).

Листом від 16.10.2018 року № 1564/Т-03 боржник повідомив заявника про те, що позивачу буде проведено виплату заборгованості за період з 01.01.2018 року по 31.10.2018 року відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" (а.с.68).

Крім того, Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.11.2018 року № 1658/Т-03 позивача повідомлено, що заборгованість, яка існує у зв`язку з виконанням рішення суду, окремо обліковується у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та повідомляється Пенсійному фонду України на 1-ше число кожного місяця. Також вказано, що на даний час документи, зазначені у пункті 5 Порядку, відповідачем до Пенсійного фонду України не передавалися, оскільки зазначені документи надаються лише на вимогу з урахуванням визначеною постановою №649 черговості. Крім того, вказано, що у листопаді 2018 року позивачу буде виплачено підвищення пенсії за період з 25.09.2018 року по 31.10.2018 року згідно з рішенням суду у розмірі 596,70 грн. (а.с.68 зворот).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з врахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що невиконання судового рішення Управлінням в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24.01.2018 року по справі № 405/3663/13-а.

Також Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересам всього суспільства.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи - позивача, суд залишає заяву без задоволення.

Отже, оскільки правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого закріплений у тому числі і приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, тому підстави для частково задоволення заяви позивача, поданої в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, переглянувши ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що через порушення судом норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині задоволення заяви позивача з прийняттям в цій частині постанови про відмову у її задоволенні. В іншій частині ухвала суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року по справі № 816/2055/18 скасувати в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення виплати ОСОБА_1 нарахованої заборгованість за період з 01.01.2018 до 24.09.2018 у сумі 4375,80 грн на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.07.2018 у справі №816/2055/18.

Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України.

В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 року по справі № 816/2055/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 24.09.2019 року