Справа № 400/3323/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3323/18

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Дата і місце ухвалення: 06.05.2019р., м.Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20.12.2018 року №6, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 102 024,60 грн. за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 04.06.2019 року Головне управління ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом норм матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги в якості доказу порушення ФОП ОСОБА_1 п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» виписку по рахунку позивача № НОМЕР_1 за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року з посиланням на не доведення контролюючим органом законних підстав отримання зазначеної виписки. Апелянт стверджує, що виписка по рахунку № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року отримана ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі інформації, що зберігається в автоматизованій інформаційній системі бази даних АІС «Податковий блок».

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 03.12.2018 року по 07.12.2018 року державними ревізорами-інспекторами ГУ ДФС у Миколаївській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці - магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів №0300/14/29/14/ від 07.12.2018 року, яким зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено здійснення розрахункових операцій в готівковій та безготівковій формі (із застосування платіжних карток) при продажу товарів (наданні послуг) за період з 28.04.2018 року по 07.12.2018 року. Суб`єкти господарювання при отриманні грошових коштів від юридичних та фізичних осіб у готівковій та безготівковій формі із застосування платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо при продажу, зокрема, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, визначених Переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 року №261, до якого належать товари, виділені групою 91 «Годинники всіх видів та їх частини» з використанням платіжного терміналу, встановленого на місці проведення розрахунків (наданні послуг), зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки з використанням реєстратора розрахункових операцій. Перевіркою встановлено, що через платіжний термінал ПриватБанку №SKNK0617, встановлений в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року проведено розрахункових операцій в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток) на загальну суму 102 024,60 грн., що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 в ПриватБанку, яка є невід`ємною частиною акту. Розрахункові операції на загальну суму 102 024,60 грн. проведені за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року в безготівковій формі без використання реєстраторів розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

На підставі вказаного акту перевірки 20.12.2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області прийняло податкове повідомлення-рішення №6, яким до ФОП ОСОБА_1 застосувало штрафні санкції в сумі 102 024,60 грн. за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погоджуючись з правомірністю вказаного податкового повідомлення-рішення ФОП ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку. Вимоги позову обґрунтовував тим, що до 30.08.2018 року у придбаному ним реєстраторі розрахункових операцій не було встановлено коди стикових програм на годинники, які він продає, у зв`язку з надто великою кількістю їх найменувань, та не було програмного та апаратного забезпечення для введення параметрів товарів за допомогою ПК, передбаченою п.5.5.2 Настанови щодо експлуатації WI 07.03.50 НЕ. За допомогою ТОВ «Фірма «Актив ЛТД» в кінці серпня 2018 року програмне та апаратне забезпечення для підключення ПК до касового апарату було виконано. У зв`язку з цим, позивач вважає, що за те, що до 30.08.2018 року його РРО не працював у належному режимі ГУ ДФС у Миколаївській області несе таку ж саму відповідальність, як і суб`єкт господарювання.

Також, позивач посилався на те, що додана до акту перевірки виписка по рахунку № НОМЕР_1 за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року ніким не підписана і не завірена, а також контролюючим органом не доведено існування відповідної ухвали суду про розкриття банківської таємниці за його банківським рахунком.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ФОП ОСОБА_1 , з посиланням на положення ст.1076 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону «Про банки та банківську діяльність», визнав обґрунтованими доводи позивача, що виписка по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року не може бути належним доказом у справі на підставі того, що відповідачем не наведено законних підстав отримання зазначеної виписки. Зазначений доказ суд визнав не допустимим в розумінні ст.74 КАС України та, враховуючи відсутність інших доказів порушення позивачем п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», дійшов висновку про незаконність податкового повідомлення-рішення від 20.12.2018 року №6.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Статтею 3 Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, серед іншого, зобов`язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року №231 «Про затвердження переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій» передбачається, що застосовувати реєстратори розрахункових операцій в разі продажу технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, повинні як платники єдиного податку першої групи, які провадять діяльність на ринках, так і платники другої та третьої груп незалежно від обсягу річного доходу. Для них визначальною умовою для застосовування реєстраторів розрахункових операцій є реалізація відповідного виду товарів, а саме - технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Платники податків повинні врахувати, що термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту», для цілей Закону №265/95 вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-XII, зокрема, як непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 року №231 затверджено Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, згідно якого до технічно складних побутових товарів належать Годинники всіх видів та їх частини (код УКТЗЕД 9101-9107).

Відповідальність за порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено статтею 17 вказаного Закону, якою, серед іншого, передбачено, що до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції в підтвердження порушення ФОП ОСОБА_1 п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» Головне управління ДФС у Миколаївській області надає єдиний доказ - виписку по рахунку № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 за період з 28.04.2018 року по 02.09.2018 року. При цьому, в підтвердження того, що даний доказ є допустимим податковий орган посилається на те, що зазначену банківську виписку отримано ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі інформації, що зберігається в автоматизованій інформаційній системі бази даних АІС «Податковий блок».

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта виходячи з наступного.

Відповідно до п.61.1 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 71 ПК України передбачено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно п.п.72.1.3 ст.72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків.

Пунктом 20.1.5 ст.20 ПК України контролюючому органу надано право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України.

Вказаним Законом також передбачено зобов`язання щодо збереження банківської таємниці та порядок її розкриття.

З вказаних норм слідує, що інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках платників податків контролюючий орган має право отримати лише на підставі рішення суду у встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» порядку.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції Головним управлінням ДФС у Миколаївській області не надано доказів джерела отримання виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 , на яку відповідач посилається в акті перевірки. Більше того, наявна в матеріалах справи виписка не засвідчена належним чином банківською установою, яка її видала.

Посилання апелянта на те, що банківську виписку отримано ГУ ДФС у Миколаївській області на підставі інформації, що зберігається в автоматизованій інформаційній системі бази даних АІС «Податковий блок», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не відповідають положенням п.п.20.1.5 ст.20 ПК України та ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено належними та допустимими доказами порушення ФОП ОСОБА_1 п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність податкового повідомлення-рішення відповідача від 20.12.2018 року №6 та наявність підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Миколаївській області висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 06.05.2019 року відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 25.09.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.Г. Федусик