Справа № 753/11219/19
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Кобаля М.І., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Жовтобрюха Дмитра Віталійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- скасувати постанову Інспектора роти №4 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Жовтобрюха Д.В. серії НК № 555746 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 24.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постанова про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року адміністративний позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нове рішення про задоволення його адміністративного позову.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Інспектором роти №4 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Жовтобрюхом Д.В. 24 травня 2019 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії НК № 555746, якою до ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно цієї постанови 24.05.2019 об 11 годині 45 хвилин позивач керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 41, здійснив зупинку/стоянку у другій смузі для руху, чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, та порушив п. 15.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 15.4 Правил дорожнього руху визначено, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Пунктом 15.14 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил.

Відповідно до п. 9.9 Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; в) на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; г) на механічному транспортному засобі, що буксирується; ґ) на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком «Діти», що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; д) на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; е) у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначає, що причиною зупинки була вимушена зупинка автомобіля, яка виключає підстави притягнення до відповідальності.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, зокрема, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Водночас, Позивачем не зазначено, з яких причин була вимушена зупинка.

Крім того, ОСОБА_1 заявляє, що він дійсно знаходився у вказаний час в автомобілі на водійському сидінні, коли до нього підійшов працівник поліції та попросив пред`явити йому документи (водійське посвідчення, на вимогу працівника поліції було пред`явлено), однак це не підтверджує скоєння ним адміністративного правопорушення, оскільки цей автомобіль йому не належить.

Проте, п. 2.2. Правил дорожнього руху визначено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Більш того, відповідно до частини 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - «КУпАП») особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП установлено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Твердження позивача про протиправність спірної постанови Інспектора виключно з тих підстав, що останній не зазначив, що саме здійснив позивач зупинку чи стоянку, є безпідставними та такими, що не впливають на правову кваліфікацію вчиненого правопорушення за частиною 3 статті 122 КУпАП, натомість є нічим іншим, як намагання уникнути відповідальності виключно з формальних підстав, що є неприпустимим.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото або відеозапис (відео з камери АА-00281).

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку про правомірність постанови серії НК № 555746 від 24.05.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя М.І.Кобаль