Справа № 560/2503/19
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2503/19
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком. З 2015 року у зв`язку із важким захворюванням перебуває в Італії та за станом здоров`я не може приїхати в Україну. У травні 2019 року позивач уповноважила свого чоловіка ОСОБА_2 представляти її інтереси з питань оформлення та отримання належної їй пенсії. На підставі зазначеної довіреності ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1 Листом від 21.06.2019 відповідач повідомив, що з 01.06.2016 виплату пенсії позивачу припинено по причині тривалої невиплати та відмовлено у поновленні виплати пенсії. Для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 особисто або її законному представнику необхідно з`явитися до Старокостянтинівського відділу обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, надати заяву про поновлення виплати пенсії та пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. Після поновлення виплата пенсії може здійснюватися за довіреністю. Позивач вважає, що така відмова прийнята за відсутності для того правових підстав.

Ухвалою від 20.08.2019 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 09.09.2019 суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

06.09.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачу з 13.09.1990 призначено пенсію за віком відповідно до закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 №1480-1, з 12.01.2005 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV. Згідно повідомлення АТ "Державний ощадний банк України" від 04.05.2016 №126 ОСОБА_1 пенсію не одержувала більше року. Вказав, що так як позивач не явилась на виклик управління від 04.05.2016, з 01.06.2016 виплату пенсії переведено на поштове відділення за адресою проживання, яка зазначена в матеріалах пенсійної справи. Згідно даних поштового зв`язку позивач пенсію за період з 01.06.2016 по 30.11.2016 не отримувала, у зв`язку з чим виплату пенсії ОСОБА_1 припинено згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону. 06.06.2019 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_2 щодо виплати йому за довіреністю пенсії ОСОБА_1 , з квітня 2015 року, за результатами розгляду якої відповідач листом від 21.06.2019 №1578/К-8 відмовив у задоволенні вказаної заяви, та повідомив про порядок виплати пенсії за довіреністю. З урахуванням зазначеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

З 13.09.1990 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15.05.1990 №1480-1.

З 12.01.2005 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

З 2015 року позивач у зв`язку із важким захворюванням перебуває в Італії.

В червні 2019 року представник ОСОБА_1 за довіреністю, яка посвідчена 17.05.2019 провідним спеціалістом з консульських питань Генерального Консульства України в Неаполі, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1

Листом від 21.06.2019 №1578/К-8 Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області повідомило, що з 01.06.2016 виплату пенсії позивачу припинено по причині тривалої невиплати та відмовлено у поновленні виплати пенсії. Також позивачу повідомлено, що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 особисто або її законному представнику необхідно з`явитися до Старокостянтинівського відділу обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, надати заяву про поновлення виплати пенсії та пред`явити паспорт або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. Після поновлення виплата пенсії може здійснюватися за довіреністю. Водночас через кожен рік дії такої довіреності позивачу особисто або її законному представнику необхідно подавати заяву до сервісного центру обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо продовження виплати пенсії за довіреністю.

Позивач вважає, що така відмова прийнята за відсутності для того правових підстав, тому звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно зі ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частина 2 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Відповідно до ч. 2 статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення п. 2 ч. 1 ст. 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Такий правовий висновок сформульований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 (справа № 805/402/18).

Суд встановив, що ОСОБА_1 не отримувала нараховану їй пенсію за віком з 01.06.2016 по 30.11.2016, у зв`язку з чим відповідач припинив виплату пенсій з 01.12.2016.

У той же час у матеріалах справи та в матеріалах пенсійної справи позивача відсутні будь-які рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2016.

Представник відповідача не надав суду доказів того, що відповідне рішення про припинення виплати позивачу пенсії приймалось органом Пенсійного фонду, а також що таке рішення направлялось позивачу або її представнику.

Отже, за ОСОБА_1 рахується нарахована, але не виплачена їй пенсія за віком за період з 01.06.2016 по 30.11.2016, яка не була отримана нею, та на яку вона має право.

Крім того, відповідач не довів законність підстав для подальшого не нарахування та невиплати позивачу пенсії за віком, будь-які рішення про припинення виплати пенсії, мотивовані нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у пенсійній справі позивача відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення вимог ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" припинив виплату пенсії позивачу без прийняття відповідного рішення, яке повинен був прийняти та надіслати позивачу.

Як зазначено в постанові (п. 29 даного рішення) Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 (справа № 805/402/18) Конституційний Суд України у Рішенні від 07.10.2009 N 25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.п. 51 - 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини.

Щодо твердження відповідача про те, що позивачем не виконано норми п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1, суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаного п. 1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Наведена норма вже була предметом тлумачення Верховного Суду. Зокрема, в постановах від 17.07.2018 (справа № 211/1789/17(2-а/211/116/17)) та від 31.01.2019 (справа № 520/9721/16-а) Верховний Суд зазначив, що цією нормою передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу Пенсійного фонду України особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою.

Суд враховує, що повноваження ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1 підтверджені довіреністю, яка посвідчена 17.05.2019 провідним спеціалістом з консульських питань Генерального Консульства України в Неаполі, копія якої міститься в матеріалах справи.

В листі від 21.06.2019 №1578/К-8 відповідач не заперечує наявність права позивача на одержання пенсійних виплат, проте посилається на умову, яка не передбачена Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак яка суттєво обмежує права громадян, які не знаходяться на території України, на пенсійне забезпечення.

Оскільки суд встановив, що єдиною фактичною підставою для відмови у задоволенні заяви позивача стало те, що вказана заява не була подана нею особисто до відповідача, а представником за довіреністю позивача, суд вважає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , яка викладена в листі від 21.06.2019 №1578/К-8 є протиправною, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Зважаючи на встановлені судом обставини та матеріали пенсійної справи, суд вважає, що позивач має право на поновлення виплати пенсії, оскільки вона є громадянкою України, пенсіонером, право на пенсію не втратила, перебуває на обліку та має зареєстроване місце проживання в Україні.

Також, у матеріалах пенсійної справи позивача є копії документів, які посвідчують її особу, а відповідачу, як органу, що призначає пенсію, надана належним чином оформлена довгострокова довіреність, яка є дійсною, підписана особисто позивачем та належним чином оформлена заява про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року.

Тому, суд вважає, що для належного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2016 на підставі раніше поданої нею заяви від 26.07.2019 про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яку необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області становить 768,40 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.06.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.Л. Польовий