Справа № 200/6298/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р. Справа№200/6298/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мозгової Н.А.

при секретарі: Синиці М.І.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Шотт В.Г.

представника відповідача: Прокоф`єва М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білозерської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2019 року позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Білозерської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м.Добропілля, вул. Гірнича, буд. 4) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.04.2019 року №7/57 -8 «Про визнання тимчасової споруди ОСОБА_1 самовільно розміщеною».

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.10.2017р. між позивачем та Білозерської міською радою укладений договір про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту щодо земельної ділянки кадастровий номер :00:023:0024. Однак у подальшому рішенням господарського суду Донецької області у справі № 905/1060/18 вказаний договір визнано недійсним. При цьому зазначає, що підставою ухвалення такого судового рішення було не хибність мотивів укладення договору, а певна законодавча неврегульованість питань встановлення земельних сервітутів особам, що не є власниками (користувачами) сусідніх земельних ділянок. 25.04.2019 р. Білозерською міською радою ухвалено рішення №7/57-8 «Про визнання тимчасової споруди ОСОБА_1 самовільно розміщеною». З посиланням на практику Верховного Суду вказує, що дозвільні документи, а саме відповідний паспорт прив`язки, наявність якого є єдиною та достатньої підставою для розміщення тимчасової споруди, є чинним та зазначає, що вирішенню питання демонтажу тимчасової споруди має передувати вирішення питання щодо анулювання паспорту прив`язки в порядку та особами, визначеними чинним законодавством України.

Посилаючись на вимоги ст. 40 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", позивач звертає увагу, що закон не надає повноважень місцевим радам вчиняти дії з самовільного демонтажу тимчасових споруд без дотримання певних (у т.ч. визначених цим Законом) процедур з надання приписів особам, що допустили певні порушення, з вимогами їх усунути.

Разом з іншим позивач вважає, що порушення порядку дій, визначеного Положенням про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд на території м. Білозерське, затвердженим рішенням Білозерської міської ради від 19.05.2016 №7-13/20, відсутність будь-якого із зазначених документів, відсутність необхідних відомостей у цих документах, їх несвоєчасне складання, вручення, нерозміщення відповідної інформації на офіційному сайті Білозерської міської ради та інша невідповідність фактично вчинених дій Положенню є порушенням порядку демонтажу ТС, у т.ч. й в частині обговорення цього питання в колегіальних органах Білозерської міської ради.

14.06.2019 року відповідач надав відзив на позовну заяву, обґрунтовуючи тим, що 23.01.2019р. на засіданні постійної комісії з питань охорони навколишнього середовища, раціональному використанню земельних ресурсів було розглянуто питання щодо дотримання вимог паспорту прив`язки при встановленні тимчасової споруди та встановлено, що позивач порушив схему розташування ТС, що підтверджується фактичним розташуванням ТС. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не дотримався вимог паспорта прив`язки при встановленні ТС. Поряд з цим Білозерська міська рада надавала свій дозвіл на розміщення тимчасової споруди суворо згідно наданого плану.

Також відповідач вказує, що позивача було попереджено про заборону проводити будь-які ремонтні або земельні роботи на земельних ділянках комунальної власності Білозерської міської ради без наявності дозвільних документів. Екземпляр акту, складеного 10 квітня 2018 року позивач отримав 12 квітня 2018 року особисто, про що свідчить його підпис в акті. Крім того, комісією було встановлено, що позивач використовує земельну ділянку площею 285 м2 (0,0285 га), чим грубо порушив паспорт прив`язки.

На підставі зазначеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач звертає увагу, що згідно з Положенням про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд на території м.Білозерське уповноважена комісія повинна мати назву «Комісія з демонтажу ТС», однак рішення було ухвалено зовсім іншим органом відповідача. До складу Комісії з демонтажу ТС мають входити представники виконавчого комітету, комунального підприємства «Білозерськсервіс», представники суб`єкту господарювання, які будуть проводити роботи з демонтажу ТС, депутати міської ради, правоохоронних органів та інші особи, разом з тим до складу комісії входили лише депутати відповідача.

Вказує, що відповідач в порушення ст. 43 Регламенту не надав жодних доказів розгляду проекту рішення жодною з комісій чи іншим структурним підрозділом та за змістом документів немає жодного слова щодо розгляду проекту рішення міської ради.

Також наголошує, що Закон України «Про місцеве самоврядування» не містить серед повноважень органів місцевого самоврядування вирішення питань щодо визнання будь-яких споруд самовільно встановленими.

11.07.2019 року відповідач надав заперечення на відповідь на відзив де зазначає, що після обстеження земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 постійна комісія з питань охорони навколишнього середовища, раціонального використання земельних ресурсів склала протокол №32 від 23.01.2019р. в якому рекомендувала надіслати лист до виконавчого комітету Добропільської міської ради з вимогою анулювати паспорт прив`язки ОСОБА_1 . Так як виконком Добропільської міської ради відмовив в анулюванні паспорту прив`язки на підставі вакантності посади Головного архітектора м.Добропілля, виконавчим комітетом Білозерської міської ради спільно з депутатами міської ради був розроблений проект відповідного рішення для встановлення факту порушення паспорту прив`язки при встановленні ТС ОСОБА_1 .

Також звертає увагу на те, що посилання представника позивача на те, що незрозуміло кого саме повідомлено про порушення об`єктів благоустрою є необґрунтованим, оскільки відповідний акт отримано безпосередньо ОСОБА_1 12.04.2019 р., що підтверджується його підписом.

У письмових поясненнях, які надані 10.09.2019 р. позивач зазначає, що в оскаржуваному рішенні відповідач посилається виключно на нібито порушення позивачем вимог паспорту прив`язки. Тому вважає незрозумілим яким чином зазначений Акт стосується предмету спору, а отже він є неналежним доказом та в акті вказується, що позивач незаконно нібито провів земляні роботи. При цьому будь-яких заходів адміністративного примусу до позивача не вживається.

Вказує, що відповідач надав протокол №32 від 23.01.2019 та № 36 від 23.04.2019 постійної комісії з питань охорони навколишнього середовища, раціональному використанню земельних ресурсів. Однак в указаному документі відсутні будь-які рішення комісії з питань, що в подальшому були розглянуті на сесії. Жодних інших документів (протоколів комісій) відповідач не надав. Також вказує, що у довідці про погодження проекту рішення, що оскаржується, вказано на те, що такий проект підготовлений заступником міського голови. Однак висновків та/або рекомендацій зазначеної особи з цього приводу немає.

Ухвалою суду від 16 травня 2019 року заяву про забезпечення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 по справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білозерської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Зупинено дію рішення Білозерської міської ради від 25.04.2019 року №7/57 -8 «Про визнання тимчасової споруди ОСОБА_1 самовільно розміщеною» до прийняття рішення по справі.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.06.2019 року.

19.06.2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.07.2019 року.

02.07.2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 11.07.2019 року.

11.07.2019 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 19.07.2019 року.

Ухвалою суду від 19.07.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 22.08.2019 року.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2019 року.

Позивач та його представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні адміністративного позову.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення адміністративного позову, просили відмовити у позовних вимогах.

Суд, дослідивши докази, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив на нього, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, встановив наступне.

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є юридичною особою, яка пройшла, передбачену законом державну реєстрацію, згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - Білозерська міська рада (, місцезнаходження: Донецька область, м.Добропілля, вул. Гірнича, буд. 4) є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади з правом юридичної особи, наділена власними повноваження, а також повноваженнями переданими їй селищними, міськими радами, в межах яких вона діє самостійно відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим нормативним актам, згідно ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що рішенням Білозерської міської ради від 19.05.2016 року №7/13-20 затверджено Положення про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд на території м. Білозерське.

Рішенням Білозерської міської ради від № 7/35-7 від 19.10.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, для укладання платного особистого земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 », укладено з позивачем терміном на чотири роки особистий план (строковий) земельний сервітут на земельну ділянку (кадастровий номер - :00:023:0024) площею 0,0108 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , для розміщення групи тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. (а.с. 52).

23.11.2017 року ОСОБА_1 виданий паспорт прив`язки групи стаціонарних тимчасових споруд (торгівельних павільйонів) для провадження підприємницької діяльності, на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_2 з відповідними схемами розташування (а.с. 19-22).

Рішенням Господарського суду Донецької області по справі № 905/1060/18 від 18.03.2019 року, яке набуло законної сили 09.04.2019 року, позовні вимоги першого заступника Костянтинівської місцевої прокуратури до Білозерської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання недійсним договору та зобов`язання повернути земельну ділянку - задоволено частково. Визнано незаконним рішення Білозерської міської ради від 19.10.2017 р. №7/35-7 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, для укладання платного особистого земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 ». Визнано недійсним і припинено на майбутнє договір №22/10/2017 від 19.10.2017 р. про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту на земельну ділянку, власником якої є Білозерська міська рада, площею 0,0108 га, кадастровий номер :00:023:0024, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між Білозерською міською радою Донецької області та ОСОБА_1 .

Відповідно Протоколу засідання постійної комісії з питань охорони навколишнього середовища, раціональному використанню земельних ресурсів № 32 від 23.01.2019 року, ухвалено в зв`язку з порушенням паспорту прив`язки, зафіксованого на схемі розміщення ТС при виході на місце постійної депутатської комісії з питань охорони навколишнього середовища, раціональному використанню земельних ресурсів, виконавчому комітету рекомендовано надіслати листа до виконавчого комітету Добропільської міської ради з вимогою анулювати паспорт прив`язки ТС, розташованої за певною адресою.

30.01.2019 року Виконавчий комітет Білозерської міської ради звернувся до Відділу містобудування та архітектури Добропільської міської ради з проханням вжити заходи щодо анулювання паспорту прив`язки ТС. (а.с. 53-55).

Листом від 06.03.2019 Добропільська міська рада повідомила виконавчий комітет та позивача, що єдиним органом (особою), що уповноважений на внесення змін до паспорту прив`язки, так само як і на анулювання вказаного документу, є Головний архітектор м. Добропілля. Однак на цей час указана посада є вакантною, тому вирішити поставлене Позивачем питання на цей час не вбачається за можливе. (а.с. 56).

Рішенням Білозерської міської ради "Про визнання тимчасової споруди ОСОБА_4 самовільно розміщеною" від 25.04.2019 року № 7/57-8, враховуючи не відповідність розміщення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, виданому 23 листопада 2017 року головним архітектором м. Добропілля Відділу містобудування та архітектури Добропільської міської ради, визначено тимчасову споруду для провадження підприємницької діяльності, яка розташована в АДРЕСА_2 ), самовільно розміщеною, в зв`язку з відхиленням від паспорта прив`язки (акт обстеження додається) (п. 1 спірного Рішення). Прийнято заходи щодо демонтажу самовільно розміщеної тимчасової споруди ОСОБА_1 , яка розташована в місті АДРЕСА_2 (п. 2.2 спірного Рішення).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає, що сутністю спірних правовідносин є визнання відповідачем певної ТС самовільно збудованою на підставі невідповідності паспорту прив`язки фактичному розташуванню та знесення такої ТС, що відображається в прийнятті спірного рішення.

Згідно преамбули Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", цей Закон встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", встановлено, що об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Як передбачено ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Таким чином ТС, розташована за відповідною адресою, була впроваджена для здійснення підприємницької діяльності та охоплюється поняттям "об`єкт будівництва" та згідно позиції відповідача є самочинно зведеною.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою.

Вказане повноваження є єдиним повноваженням, віднесеним цим законом до відання органів місцевого самоврядування.

Суд погоджується з позицією позивача, що жодним із існуючих нормативно-правових актів до сфери повноважень Відповідача не віднесено "визнання тимчасової споруди самовільно встановленою" та наголошує, що порядок дій при виявленні самочинного будівництва відноситься до компетенції посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

А саме: відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням (частина перша згаданого Закону).

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення зазначеного об`єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого ухвалено відповідне рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" (частина друга статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Окрім цього суд вважає за належне зазначити, що відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Частиною сьомою цієї статті встановлено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно вищенаведених висновків суд наголошує, що до повноважень відповідача не відноситься визнання тимчасової споруди самовільно розміщеною. З огляду на що та враховуючи відсутність відповідного припису на спірну ТС, посилання відповідача на Положення про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд, затверджене рішенням Білозерської міської ради від 19.05.2016 року № 7/13-20 суд вважає помилковими.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеним в постанові від 15.05.2018 року по справі № 826/7888/17, демонтажу підлягають лише самочинно зведені тимчасові споруди у тому випадку, якщо власник такої споруди самостійно не демонтував споруду у встановлений у приписі строк або якщо власник невідомий. При цьому, самочинно зведеною тимчасова споруда вважається у тому разі, якщо відсутні дозвільні документи, визначені законом.

Вказаний висновок опосередковано вказує на необхідність наявності припису в процедурі демонтажу самочинно зведених тимчасових споруд, що має на увазі винесення такого припису органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно п. 1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 N 244, цей Порядок визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Як встановлено п. 1. 4 Порядку № 244, паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.

Як встановлено п. 2.1 Порядку № 244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС.

Відповідно п. 2.6, 2.7 Порядку № 244, для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС (додаток 1); ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат (додаток 1); схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України" ( 2807-15 ); технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно. Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Як встановлено п. 2.27 Положення № 244, дія паспорта прив`язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив`язки при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив`язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив`язки ТС.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, в тому числі і отримання паспорта прив`язки тимчасових споруд та умови анулювання дії паспорту прив`язки тимчасових споруд, визначено Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011, який є спеціальним нормативним актом, що регулює спірні правовідносини, та яким чітко визначено, що до повноважень виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської, районної ради та районної державної адміністрації, відноситься лише: затвердження своїм рішенням (розпорядженням, наказом) комплексної схеми розміщення тимчасової споруди та архітипу, що розроблені за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради (пункт 1.6 Порядку); розміщення тимчасових споруд під час проведення ярмарок, державних та місцевих святкових, урочистих масових заходів на строк проведення таких заходів у порядку, встановленому органами місцевого самоврядування (пункт 1.11 Порядку); та отримання від замовників, які мають намір встановити тимчасових споруд, відповідної заяви у довільній формі про можливість розміщення тимчасових споруд (пункт 2.2 Порядку) з вичерпним переліком документів, що визначені пунктом 2.3 Порядку, які в свою чергу виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації передаються до відповідного органу з питань містобудування та архітектури для визначення ним відповідності намірів щодо місця розташування тимчасових споруд комплексній схемі їх розміщення (у разі її наявності) та будівельним нормам (пункт 2.4 Порядку), який, в свою чергу, визначає відповідність намірів протягом 10 днів або надає замовнику протягом трьох робочих днів аргументовану відмову щодо реалізації намірів розміщення тимчасової споруди (пункт 2.5 Порядку); а також отримання від замовника письмової заяви про виконання вимоги паспорта прив`язки, тобто, розміщення тимчасових споруд (пункт 2.23 Порядку).

Тому вищенаведені положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності свідчать про те, що повноваження виконавчих органів сільської, селищної, та міської ради в питання розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є чітко визначеними і обмеженні приписами Порядку, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011, анулювання паспортів прив`язки тимчасових споруд знаходиться поза межами повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування.

Таким чином суд наголошує, що положення статей Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачають повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування вирішувати питання щодо анулювання дії паспортів прив`язки тимчасових споруд.

Висновки суду узгоджуються з позицією Верховного суду, що викладена в постанові від 10.10.2018 року по справі №373/2346/16-а.

Законодавцем окремо передбачено у Головного архітектора повноваження з приводу анулювання такого паспорту, що не заперечується сторонами. Відповідно, без реалізації Головним архітектором наданих повноважень паспорт прив`язки не може бути анульовано.

Відповідно, враховуючи відсутність у матеріалах справи рішення Головного архітектора міста про анулювання паспорта прив`язки на ТС позивача, суд не може вважати посилання на п. 2.21 Порядку № 244 обґрунтованими.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведені висновки суд вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийняття спірного рішення, відповідно суд вважає рішення Білозерської міської ради від 25 квітня 2019 року № 7/57-8 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вкладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білозерської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Добропілля, вул. Гірнича, буд. 4) про визнання протиправним та скасування рішення від 25.04.2019 року №7/57 -8 «Про визнання тимчасової споруди ОСОБА_1 самовільно розміщеною» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Білозерської міської ради Донецької області від 25.04.2019 року №7/57-8 «Про визнання тимчасової споруди ОСОБА_1 самовільно розміщеною».

Стягнути з Білозерської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м.Добропілля, вул. Гірнича, буд. 4) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Вступна та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 11 вересня 2019 року. Повний текст судового рішення складено 20 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая