Справа № 826/4895/18
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 826/4895/18
Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчука В.О.

суддів: Семенюка Г.В. , Шляхтицького О.І.

при секретарі Алексєєва Н.М.

за участю представника скаржника Стародубець М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної авіаційної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року прийнятого у відкритому судовому засіданні о 11:34 год. (суддя:Гусев О.Г.) у справі за позовом Державної авіаційної служби України до Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, Товариства з обмеженою відповідальністю "СТІКОН", Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про зобов`язання виконати рішення, визнання протиправними бездіяльність та дії, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2018 року Державна авіаційна служба України (далі за текстом - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, ТОВ "СТІКОН", Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про:

- зобов`язання Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення виконати рішення Державної авіаційної служби України від 13 лютого 2018 року №76;

- зобов`язання ТОВ "СТІКОН" виконати рішення Державної авіаційної служби України від 13 лютого 2018 року №77;

- зобов`язання ТОВ "СТІКОН" виконати рішення Державної авіаційної служби України від 13 лютого 2018 року №85;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради в частині погодження об`єкта будівництва за адресою: м.Одеса, вул.Овідіопольська дорога, 3 з Державною авіаційною службою України та зобов`язати вчинити дії щодо погодження вищезазначеного будівництва;

- визнати протиправними дії Управління ДАБІ Одеської міської ради щодо видачі дозволу про початок будівельних робіт №ОД 57 та Одеської міської ради щодо містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки по об`єкту будівництва за адресою: м.Одеса, вул.Овідіопольська дорога, 3 та скасувати їх.

21 вересня 2018 року суд першої інстанції в судовому засіданні замінив відповідачів у справі з Одеської міської ради та Управління ДАБІ Одеської міської ради на належних Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради. Ухвалами від 21 вересня 2018 року позовні вимоги до Одеської міської ради та Управління ДАБІ Одеської міської ради суд першої інстанції залишив без розгляду.

Колегія суддів вважає за необхідним розглядати справу в межах позовних вимог з урахуванням заміни відповідачів, оскільки заявлене до суду першої інстанції клопотання позивача про збільшення розміру позовних вимог від 01 квітня 2019 року залишене судом першої інстанції без розгляду, при цьому позивачем не оскаржувалося в апеляуційному порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі акту позапланової інспекційної перевірки приаеродромної території аеродрому Одеса КП "Міжнародний аеропорт Одеса" від 15 грудня 2017 року в.о. першого заступника Голови Державіаслужби від 13 лютого 2018 року було винесені рішення №76,77,85 про припинення будівництва з моменту винесення такого рішення за адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога,3, що здійснюється на замовлення Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення забудовником ТОВ "СТІКОН", які виконуються відповідачами по справі в порушення вимог чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у задоволенні позову Державній авіаційній службі України відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Державної авіаційної служби України звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 310 КАС України справу розглянуто у відкритому судовому засіданні.

Обставини справи.

02 червня 2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було видано дозвіл на виконання будівельних робіт замовнику Селекційно-генетичному інституту - Національного центру насіннєзнавства на підставі розробленої проектної документації, де в якості генерального підрядника зазначено ТОВ "СТІКОН" за поштовою/будівельною адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3.

15 грудня 2017 року за наслідками проведеної позапланової перевірки було складено Акт позапланової інспекційної перевірки приаеродромної території аеродрому Одеса КП "міжнародний аеропорт Одеса".

13 лютого 2018 року в.о. першого заступника Голови Державіаслужби було винесені рішення №76,77,85 про припинення будівництва з моменту винесення такого рішення за адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3, що здійснюється на замовлення Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення забудовником ТОВ "СТІКОН", які виконуються відповідачами по справі в порушення вимог чинного законодавства.

Для зобов`язання виконати вказане рішення позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, замовником будівництва - Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт - щодо об`єкту будівництва, який розташовано за адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3. А тому на думку суду відсутність погодження з боку позивача на будівництво даного об`єкту не свідчить що даний об`єкт є самочинним будівництвом та не може бути головним чинником для його знесення, оскільки наявність сукупності чинників визначених ч.1 ст. 376 ЦК України може бути достатньою підставою для застосування положень ч.7 ст. 376 ЦК України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України), Повітряного кодексу України та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року №877-V.

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно ч. ч. 4, 5 ст. 2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що Державна авіаційна служба України не є суб`єктом державного-архітектурно-будівельного контролю, не володіє інформацією щодо дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодного механізму погодження будівництва органами державного-архітектурно-будівельного контролю з позивачем нормами чинного законодавства не передбачено.

За таких умов процедура видачі містобудівних умов та обмежень виключає правові передумови для врахування відповідним органом державного-архітектурно-будівельного контролю обмежень, пов`язаних з розміщенням об`єкта в межах приаеродромної території, адже не передбачено механізму отримання на цьому етапі визначеного у Порядку погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації №721 від 30 листопада 2012 року погодження Державної авіаційної служби України та підстав для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень у випадку їх ненадання.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вимагає припинення будівництва, а також скасування містобудівних умов та обмежень, а також дозволу про початок виконання будівельних робіт, знесення самочинно збудованого об`єкту та приведення у первісний стан.

Однак, відповідно ч.10 ст. 69 Повітряного кодексу України органи виконавчої влади, юридичні і фізичні особи незалежно від форм власності, які допустили порушення порядку діяльності зазначеної у ч. 2 ст. 69 Повітряного кодексу України, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, зобов`язані згідно з рішенням уповноваженого органу з питань цивільної авіації припинити будівництво чи діяльність зазначену у ч. 2 цієї статті, до вирішення питання щодо можливості та умов подальшого будівництва відповідно до законодавства.

Пунктом 3 ч.1 ст. 127 Повітряного кодексу України передбачено фінансову санкцію у вигляді штрафу за здійснення на приаеродромній території діяльності, визначеної ч. 2 ст. 69 цього Кодексу, без погодження з експлуатантом аеродрому та уповноваженим органом з питань цивільної авіації у розмірі від двох до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що ані нормами чинного законодавства, що регулює порядок погодження об`єктів, ані положенням, що визначає Порядок скасування актів суб`єктів владних повноважень, не передбачено скасування містобудівних умов і обмежень та документів, що дають право на виконання будівельних робіт з підстав такого непогодження.

При цьому відповідно до ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Частинами 1 та 7 ст. 376 Цивільного кодексу України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Колегією суддів встановлено, що на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, замовником будівництва - Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт - щодо об`єкту будівництва, який розташовано за адресою: м.Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що відсутність погодження з боку позивача на будівництво даного об`єкту не свідчить про те, що даний об`єкт є самочинним будівництвом та не може бути головним чинником для його знесення, оскільки наявність сукупності чинників визначених ч.1 ст. 376 ЦК України може бути достатньою підставою для застосування положень ч.7 ст. 376 ЦК України.

До того ж позивачем не надано до суду доказів, які б свідчили про реальну невідповідність будівництва групам критеріїв, за умови виконання яких забезпечується прийнятний рівень аеронавігації та мінімальний ризик заподіяння шкоди землі безпеки польотів, що є підставою для скликання спеціальної комісії та можливого рішення щодо відмови у наданні погодження.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем під час розгляду справи не було надано до суду достатніх доказів та не було доведено перед судом їх переконливості, а з наданих представником позивача доказів суд не може зробити висновок про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Окрім того, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 2 ч. 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, у тому числі, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Верховний Суд України у справі №09/236 зазначив, що, вирішуючи спір щодо встановлення незаконності акту суб`єкта владних повноважень слід з`ясувати юридичну природу цього акта управління, визначитися щодо належності його до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії та навести у своєму рішенні відповідні доводи.

У цьому рішенні Верховний Суд України зазначив наступне.

«Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З`ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені».

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що дозвіл на початок виконання будівельних робіт є правовим актом індивідуальної дії, оскільки застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію, при цьому, не встановлює та не змінює норми права, має локальний характер, нерозрахований на широке коло осіб.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказаний дозвіл є актом індивідуальної дії, який не порушує безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача, а тому оскарженню не підлягає.

При цьому, колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником позивача/скаржника було зазначено, що об`єкти будівництва, які розміщені на приаеродромній території аеродрому Одеса КП "Міжнародний аеропорт Одеса", знаходяться в зоні радіус якої менше 10 км. від контрольної точки аеродрому, що є порушенням вимог чинного законодавства. Однак, дослідивши матеріали справи колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи скаржника, оскільки скаржником не підтверджено зазначені доводи первинними документами, на підставі яких судом можливо б встановити зону обмеження, та факт порушення забудовниками встановленої зони. Більш того, скаржник під час розгляду справи взагалі не довів колегії суддів про наявність вказаних документів із встановленням зони обмеження забудови.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.,ч. 1,3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову Державної авіаційної служби України.

При цьому, інші доводи апеляційної скарги колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції з якими погоджується колегія суддів.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не передбачено.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом Державної авіаційної служби України до Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, Товариства з обмеженою відповідальністю "СТІКОН", Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про зобов`язання виконати рішення, визнання протиправними бездіяльність та дії, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 23 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.