Справа № 826/11160/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 вересня 2019 року №826/11160/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Електростандарт ЛТД"

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2,

за участю:

представника позивача - Радченко А.В.,

представника відповідача - Кучерявого О.В.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 вересня 2019 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Електростандарт ЛТД" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.04.2018 №2.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 28.03.2018 №186/26-15-14-02-05/39003119, прийняло податкове повідомлення-рішення від 12.04.2018 №2. Так, позивач наголосив, що висновки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, що внаслідок заниження собівартості товарів було занижено податок на додану вартість, є необгрунтованими, не відповідають даним бухгалтерського обліку та первинним документам товариства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2018 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне в адміністративній справі №640/11160/18, запропоновано відповідачу у встановлений строк надати відзив на позовну заяву.

Відповідачем, через канцелярію суду 03.09.2018 надано відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві проти позову заперечило з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 28.03.2018 №186/26-15-14-02-05/39003119 та, відповідно, податкового повідомлення-рішення від 12.04.2018 №2, зазначивши при цьому, що під час проведення планової перевірки позивача встановлено заниження собівартості товару та ненарахування позивачем податкових зобов`язань із податку на додану вартість.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що аргументи позову не спростовано відповідачем, у товариства відсутня податкова різниця між фінансовою та бухгалтерською звітністю, тому підстав для застосування контролюючим органом до спірних правовідносин підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України відсутні.

Під час судового розгляду справи позивачем подавались письмові пояснення та наголошувалось на недопустимості доказів відповідача про які зазначено у відзиві на позовну заяву, проте не наведені в акті перевірці, тобто не покладені в основу прийнятого рішення.

Також, додаткові пояснення подавались представником Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в яких наголошувалось на даних бази "Податковий блок".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.04.2019 на підставі пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України зупинено провадження в адміністративній справі №826/11160/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Електростандарт ЛТД" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2, до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі №826/11161/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2019 поновлено провадження в адміністративній справі №826/11160/18.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У період з 28 лютого 2018 року по 21 березня 2018 року посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт ЛТД» податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2017 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2017 року, результати якої оформлені актом перевірки від 28 березня 2018 року №186/26-15-14-02-05/39003119 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України, статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 2064637 грн., у тому числі за 2015 рік на суму 805016 грн., за 2016 рік на суму 758940 грн., за три квартали 2017 року на суму 500681 грн.;

пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 204 418 гривень, в тому числі за грудень 2015 року на суму 894 462 грн., грудень 20116 року на суму 843 267 грн., вересень 2017 року на суму 466 689 грн.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві винесені податкові повідомлення-рішення:

від 12.04.2018 №2, яким позивачу за порушення статті 134 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 2 379 542 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 2064637 грн. та за штрафними санкціями 314905 грн.;

від 12.04.2018 №2, яким позивачу за порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2 755 523 грн., у тому числі - 2 204 418 грн. за податковими зобов`язаннями, 551 105 - штрафними санкціями.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.04.2018 №2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Згідно абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до пункту 3.1 названого Положення облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що записи у регістрах бухгалтерського обліку проводяться лише на підставі первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а інформація про господарські операції, здійснені позивачем за звітний період, на підставі облікових регістрів, відображається у податковій звітності.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно із приписами пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації.

Як вбачається із акту перевірки, контролюючим органом висновки щодо порушення позивачем порядку нарахування податку на додану вартість зроблено з огляду на завищення собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) на загальну суму 11 470 205 грн., що призвело до заниження показників, задекларованих в рядку 02 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015, 2016, 2017 роки (12 арк. акта перевірки, 29 арк. справи том І), та, як наслідок, не відображення податкових зобов`язань із податку на додану вартість за відповідний період.

Так, як зазначено в акті перевірці (15, 17 арк. акта перевірки) в порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України підприємством не нараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість (шляхом виписки податкової накладної на умовний продаж) всього в сумі 2 294 041 грн., в т.ч. за грудень 2015 року на суму 894 462 грн., грудень 2016 року на суму 843 267 грн., вересень 2017 року на суму 556 312 грн.

Як вже наведено вище, за наслідками планової перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 12.04.2018 №2, яким позивачу за порушення статті 134 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств та від 12.04.2018 №2, яким позивачу за порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.04.2018 №2 було предметом оскарження і дослідження в адміністративній справі №826/11161/18.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2019 в адміністративній справі №826/11161/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2019, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт ЛТД» - визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 12.04.2018 №2.

Як встановлено судом в адміністративній справі №826/11161/18, відповідач неправомірно дійшов висновку про порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статі 135 Податкового кодексу України, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності не включення при здійсненні розрахунку собівартості товарів сум згідно наданих позивачем товарних чеків, копій звітних чеків, витягу з книги РРО за перевіряємий період, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних тощо, як і не надано пояснень стосовно механізму розрахунку, використаного при складанні розрахунку собівартості товарів.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2019 в адміністративній справі №826/11161/18 відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набрало законної сили 24.07.2019.

Згідно зі приписами частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи, що епізод порушення по акту перевірки Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.03.2018 №186/26-15-14-02-05/39003119 щодо податку на додану вартість пов`язаний із висновками контролюючого органу щодо неправомірного формування показників собівартості товару, спростування цих висновків рішенням суду в адміністративній справі №826/11161/18, набранням судовим рішенням законної сили, принципу обов`язковості судового рішення, податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві 12.04.2018 №2, також підлягає скасуванню, як таке, що винесено за необгрунтованими висновками акту перевірки.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт ЛТД» підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.04.2018 №2.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2019.