Справа № 640/6064/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 вересня 2019 року № 640/6064/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Транссервіс»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 22 березня 2019 року №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Транссервіс» (далі - ТОВ «ТК «Транссервіс», позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення від 22 березня 2019 року №.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 листопада 2018 року, відповідно до Договору про визнання електронних документів №2254/28-417/1 від 14 жовтня 2010 року, укладеного між ТОВ «ТК «Транссервіс» та ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, а також Договору банківського рахунку №182316 від 14 грудня 2011 року (зі змінами від 09 вересня 2015 року), укладеного між ТОВ «ТК «Транссервіс» та ПАТ «ВТБ БАНК», позивач через систему Клієнт - Банк сформував та направив банку для проведення 5 платіжних доручень на загальну суму 230 915, 18 грн. Проте банк не виконав платіжні доручення та не перерахував податки до Державного бюджету України.

Вважає, що у зв`язку із вказаними діями банку, відповідачем винесено спірне податкове повідомлення - рішення, яким до позивача застосовано штрафні санкції зі сплати податку на додану вартість. Обґрунтовуючи безпідставність застосованих до нього штрафних санкцій позивач зазначив, що за приписами пункту 129.7 статті 129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного задишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання.

Вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня її вручення йому надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

06 травня 2019 року представником Головного управління ДФС у м. Києві надано до суду відзив, в якому відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відзив обґрунтовано тим, що висновки акту перевірки є обґрунтованими, підстав для скасування спірного рішення не вбачається, оскільки, на думку податкового органу, позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних у ЄРПН.

Також, представник зазначив, що до позивача було застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а не за не несвоєчасну сплату податку на додану вартість.

Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 ПК України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунку коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «ТК «Транссервіс» (код 32156302) за 2018 рік.

За результатами проведення камеральної перевірки контролюючим органом складено акт №2008/26-15-15-06-16/32156302 від 22 лютого 2019 року (далі - Акт перевірки), за висновками якого відповідачем встановлено порушення ТОВ «ТК «Транссервіс» граничних строків реєстрації податкових накладних (далі - ПН) та розрахунків коригування до податкових накладних за 2018 рік в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

- ПН №423 від 09 листопада 2018 року, зареєстрована 13 грудня 2018 року на суму ПДВ 16 000, 00 грн.;

- ПН №437 від 27 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 146, 66 грн.;

- ПН №439 від 28 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 1 398, 60 грн.;

- ПН №450 від 30 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 226, 80 грн.;

- ПН №438 від 27 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 1 333, 33 грн.;

- ПН №426 від 13 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 16 000, 00 грн.;

- ПН №452 від 30 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 3 081, 24 грн.;

- ПН №449 від 29 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 4 460, 40 грн.;

- ПН №435 від 27 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 703, 00 грн.;

- ПН №436 від 27 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 498, 96 грн.;

- ПН №451 від 30 листопада 2018 року, зареєстрована 19 грудня 2018 року на суму ПДВ 5 833, 33 грн.;

- ПН №421 від 08 листопада 2018 року, зареєстрована 12 грудня 2018 року на суму ПДВ 4 166, 67 грн.;

- ПН №419 від 07 листопада 2018 року, зареєстрована 12 грудня 2018 року на суму ПДВ 10 000, 00 грн.;

- ПН №416 від 07 листопада 2018 року, зареєстрована 12 грудня 2018 року на суму ПДВ 1 400, 00 грн.;

- ПН №418 від 07 листопада 2018 року, зареєстрована 12 грудня 2018 року на суму ПДВ 11 666, 67 грн.;

- ПН №412 від 02 листопада 2018 року, зареєстрована 12 грудня 2018 року на суму ПДВ 2 079, 00 грн.;

- ПН №422 від 09 листопада 2018 року, зареєстрована 12 грудня 2018 року на суму ПДВ 2 833, 33 грн.;

- ПН №461 від 10 грудня 2018 року, зареєстрована 11 січня 2019 року на суму ПДВ 16 000, 00 грн.;

- ПН №459 від 05 грудня 2018 року, зареєстрована 11 січня 2019 року на суму ПДВ 10 000, 00 грн.;

- ПН №463 від 12 грудня 2018 року, зареєстрована 14 січня 2019 року на суму ПДВ 16 000, 00 грн.

Вказаний Акт перевірки був направлений на адресу позивача рекомендованим листом та отриманий останнім 05 березня 2019 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

На підставі висновків акту, відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 22 березня 2019 року №, яким до позивача, на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних у ЄРПН на загальну суму 13 982, 80 грн.

Незгода з вказаним податковим повідомленням - рішенням обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю та формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Пунктом 120-1.2 статті 120.1 ПК України визначено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні - рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Вказаними нормами права визначено підстави відповідальності платника податку за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Єдиними підставами звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, є наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17.

При цьому, стаття 195 ПК України визначає перелік операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою, а стаття 197 ПК України - перелік операцій, що звільнені від оподаткування.

Будь - яких доказів стосовно того, що спірні ПН складені стосовно операцій, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою або звільнені від оподаткування позивачем не надано, відтак підстав для звільнення позивача від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних судом не встановлено.

З огляду на викладене, позивача правомірно притягнуто до відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому податкове повідомлення - рішення від 22 березня 2019 року № також є правомірним та скасуванню не підлягає.

У той же час, матеріалами справи встановлено, що 14 жовтня 2010 року між ДПІ у Голосіївському районі м. Києва та ТОВ «ТК «Транссервіс» укладено Договір про визнання електронних документів №2254/28-417/1, за умовами пункту 1 якого предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв`язку або електронних носіях, як оригіналу.

14 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та ТОВ «ТК «Транссервіс» укладено Договір банківського рахунку №182316 /011 , за умовами пункту 1.1 якого банк зобов`язується відкрити клієнту поточний рахунок в національній та іноземних валютах згідно з заявою клієнта та зобов`язується здійснювати його розрахунково - касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України і надавати послуги з купівлі, продажу або обміну іноземної валюти або банківських металів, а клієнт зобов`язується сплачувати банку плату за надані послуги відповідно до діючих тарифів банку.

За умовами пунктів 3.1.2, 5.1 та 5.3 Договору банк зобов`язується забезпечувати своєчасне зарахування та списання коштів клієнта.

За невиконання або неналежне виконання умов цього Договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

За несвоєчасне чи помилкове списання коштів з рахунку клієнта з вини банку, банк сплачує клієнту пеню у розмірі 0,01 % від несвоєчасно (помилково) списаної суми за кожний день прострочення (помилкового списання).

Договором про внесення змін до Договору банківського рахунку від 14 грудня 2011 року №182316/011 про використання системи дистанційного обслуговування від 09 вересня 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК» та ТОВ «ТК «Транссервіс» визначено, що предметом Договору про внесення змін є надання банком клієнту можливості проведення операцій в електронній формі з використанням системи дистанційного обслуговування, що складається з підсистем «Банк» та «Клієнт», які дозволяють клієнту здійснювати оперативне управління своїм рахунком у банку та отримання й передачу інформації (пункт 1.1 Договору).

За умовами пункту 2.1.5 Договору банк зобов`язаний приймати до виконання поточним операційним днем електронні платіжні документи клієнта, передані за допомогою системи в операційний час банку за умови позитивного результату перевірки їх ЕЦП та наявності достатньої кількості коштів на рахунку клієнта (якщо це не суперечить чинному законодавству України, нормативним актам Національного банку України та внутрішнім нормативним документам банку).

Електронні платіжні документи за платежами клієнтів на інші банки (установи):

- прийняті банком в післяопераційний час з 17-00 до 17-30, виконуються в цей операційний день (за наявності такої можливості та за умови оплати послуг згідно з діючими тарифами банку на послуги банку, а при відсутності достатнього залишку коштів на рахунку, виконуються банком наступного операційного дня;

- прийняті банком після 17-30, виконуються наступного операційного дня.

15 листопада 2018 року ТОВ «ТК «Транссервіс» було сформовано наступні електронні платіжні документи:

- №5609 - оплата єдиного внеску із заробітної плати - 36 981, 20 грн.;

- №5614 - земельний податок з юридичних осіб - 72 668, 00 грн.;

- №5612 - податок на доходи фізичних осіб - 31 537, 72 грн.;

- №5611 - військовий збір за жовтень - 2 628, 26 грн.;

- №5615 - ПДВ за жовтень 2018 року - 87 100, 00 грн.,

що загалом становить 230 915, 18 грн.

Вказані платіжні документи були отримані банком та оброблені ним без зауважень до клієнта.

Проте, грошові кошти на рахунок податкового органу переведені не були.

У зв`язку з зазначеним, 20 листопада 2018 року позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Прокуратури м. Києва, яка, у свою чергу, 23 листопада 2018 року направила вказану заяву до Головного управління Національної поліції у м. Києві для розгляду.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року №849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 18 грудня 2018 року прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України визначається Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-III.

Згідно із пунктом 1.24 статті 1 Закону №2346-III переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону №2346-III передбачено, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону №2346-III під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з пунктом 129.6 статті 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

За приписами пункту 129.7 статті 129 Податкового кодексу України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Відтак направлення позивачем до свого банку належним чином оформлених платіжних вимог на оплату податкових платежів (при наявності необхідної кількості коштів на рахунку) є належними та необхідними діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов`язання.

Водночас, порушення строку зарахування податкових платежів з вини банку, звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Проте, вказані обставини не звільняють платника податків від сплати таких податків, зборів або інших платежів з моменту відновлення платоспроможності банку.

Про вказані обставини ГУ ДФС у м. Києві повідомляла позивача листом від 30 листопада 2018 року №114296/10/26-15-07-02-23.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідальність за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних або розрахунків коригування до них у Єдиному реєстрі податкових накладних та відповідальність за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів є різними видами відповідальності з різними наслідками у разі притягнення до неї.

Матеріали справи, зокрема, податкове повідомлення - рішення від 22 березня 2019 року №6 не містять жодних посилань на підтвердження притягнення позивача до відповідальності за порушення строку зарахування податкових платежів до Державного бюджету.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ТК «Транссервіс».

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при винесенні оскаржуваного податкового повідомлення - рішення діяв згідно приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірно, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності прийнятого податкового повідомлення - рішення та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Транссервіс» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко