Справа № 1.380.2019.003229
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003229
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 , Позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова (надалі - Рудненська селищна рада, Відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Рудненської селищної ради від 21.05.2019 №1181, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- зобов`язати Рудненську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку, згідно з поданим нею викопіюванням.

Згідно з ухвалою від 03.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено Позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позов обгрунтовано тим, що Відповідач втретє протиправно відмовив Позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 з підстав, відсутності проекту детального планування вказаної території. На думку Позивача, рішення Рудненської селищної ради від 21.05.2019 №1181 є протиправним та необґрунтованим, оскільки підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки можуть бути лише підстави визначені частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України. За таких обставин, вважає, що Відповідача слід зобов`язати надати Позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (арк. справи 83-86), в якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з мотивів його безпідставності. Зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 Рудненською селищною радою, на пленарному засіданні сесії, повторно розглянуто заяву Позивача від 27.08.2018 № Т-744 та прийнято рішення №1181 від 21.05.2019, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель, що не надані у користування з підстав, відсутності проекту детального плану вказаної території. Вказує на те, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 суперечитиме частині 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вважає, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції суб`єкта владних повноважень.

12.09.2019 до суду Позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву (арк. справи 90-91), в якій звертає увагу суду на те, що положення частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не має правового значення для прийняття рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не забезпечив явки уповноваженого представника.

З`ясувавши зміст спірних правовідносин, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Рудненської селищної ради із заявою, в якій просила виділити їй земельну ділянку по АДРЕСА_2 під будівництво та обслуговування житлового будинку.

Рудненська селищна рада рішенням №458 від 15.05.2017 погодила ОСОБА_1 місце розташування земельної ділянки та надала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки на АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,0600 га, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за рахунок земель, що не надані у власність або користування (арк. справи 46).

На стадії виготовлення технічної документації з`ясувалося, що вказана земельна ділянка вже приватизована, перебуває у власності іншої фізичної особи. У зв`язку з такими обставинами Рудненська селищна рада прийняла рішення №638 від 13.10.2018, яким скасувала рішення №458 від 15.05.2017 «Про погодження гр. ОСОБА_1 місця розташування земельної ділянки, згідно затвердженого кварталу та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 » ( арк. справи 47).

04.01.2018 Позивач звернулася із заявою до Рудненської селищної ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 . За результатами розгляду її заяви Рудненська селищна рада прийняла рішення №746 від 13.02.2018, яким відмовила гр. ОСОБА_1 у погодженні місця розташування земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 згідно з поданим викопіювання в смт Рудне (арк. справи 48). Позивач оскаржила таке рішення Рудненської селищної ради в судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 у справі №813/858/18 позов задоволено частково; визнано протиправним рішення Рудненської селищної ради від 13.02.2018 №746 в частині відмови в погодженні ОСОБА_1 місця розташування земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку; зобов`язано Рудненську селищну раду вирішити питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, згідно поданого викопіювання по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні (арк. справи 56-63).

27.08.2018 Позивач звернулася до Рудненської селищної ради із заявою (арк. справи 55), в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку з врахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 у справі № 813/858/18. До заяви, зокрема, додала графічні матеріали з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки (арк. справи 56-63).

За результатами звернення Позивача від 27.08.2018 № Т-744, Рудненська селищна рада враховуючи рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.08.2018 та висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів прийняла рішення №974 від 17.10.2018 (арк. справи 49), яким відмовила ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,060 га, згідно поданого викопіювання по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку. В тексті цього рішення правовою підставою його прийняття визначено статтю 144 Конституції України, пп.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 118, 121 Земельного кодексу України. Рішення №974 від 17.10.2018 не містить викладу фактів чи обставин, а також будь-якої мотивації прийняття рішення такого змісту.

Не погоджуючись з вказаним рішення Рудненської селищної ради, Позивач оскаржила таке в судовому порядку.

Згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у справі № 462/7160/18 адміністративний позов задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним та скасовано рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова №974 від 17.10.2018 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку»; зобов`язано Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова повторно розглянути на найближчому черговому пленарному засіданні сесії заяву ОСОБА_1 від 27.08.2018 (вхідний реєстраційний № Т -744) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,600 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні; встановлено судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язано Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова подати звіт про виконання цього рішення суду; встановлено строк для подання звіту - сорок календарних днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили (арк. справи 64-68).

Згідно з витягом з протоколу №90 засідання комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів від 08.05.2019 зафіксовано, що за наслідками голосування з питання «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 «за» проголосувало 2 , «проти» - 0, «утримались» 2, постановили передати на розгляд сесії (арк. справи 74).

Відповідно до поіменного голосування на 2-му пленарному засіданні 8-ї сесії 7-го демократичного скликання Рудненської селищної ради від 21.05.2019 зафіксовано, що за наслідками голосування з питання «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 «за» проголосувало 8, «проти» - 0, «утримались» 15 депутатів (арк. справи 75).

За результатами звернення Позивача від 27.08.2018 № Т-744, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2019, Рудненська селищна рада враховуючи висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів прийняла рішення №1181 від 21.05.2019 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 » ( арк. справи 50), яким відмовила громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з підстав відсутності проекту детального планування вказаної території. В тексті цього рішення правовою підставою його прийняття визначено ст. 144 Конституції України, пп.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 118, 121 Земельного кодексу України.

Непогодившись із рішенням Рудненської селищної ради від 21.05.2019 №1181 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 », Позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до пункту б) частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в) частини 3 статті 116 ЗК України).

Статтею 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Отже, громадяни України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в місті площею не більше 0,10 га із земель комунальної власності.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 8 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

Згідно з частиною 9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини 10, 11 статті 118 ЗК України).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Відповідно до частини 12 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною 3 статті 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Частиною 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:

1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;

2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;

3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку);

5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;

6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.

Аналіз наведених положень Закону дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При вирішенні спору, суд виходив з наступних мотивів.

Як зазначалося вище, за результатами звернення Позивача від 27.08.2018 № Т-744, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2019, Рудненська селищна рада враховуючи висновок постійної депутатської комісії з питань земельних відносин, благоустрою, екології та вирішення земельних спорів прийняла рішення №1181 від 21.05.2019 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 », яким відмовила громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з підстав відсутності проекту детального планування вказаної території. В тексті цього рішення правовою підставою його прийняття визначено ст. 144 Конституції України, пп.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 118, 121 Земельного кодексу України.

Суд вважає, що така відмова Відповідача немотивована та свідчить про формальний розгляд заяви Позивача, оскільки відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Вказаний перелік підстав є вичерпним.

Як видно з оскаржуваного рішення, підставою для відмови Позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд Відповідачем зазначено, відсутність проекту детального планування вказаної території.

Аналіз наведених у рішенні Рудненської селищної ради від 21.05.2019 №1181 підстав, з яких селищна рада відмовила Позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, на думку суду, вказує на те, що така не входить до переліку обставин, які згідно з положенням частини 7 статті 118 ЗК України надають уповноваженому суб`єкту владних повноважень можливість обирати між двома альтернативними варіантами свої поведінки - надати дозвіл або відмовити у його наданні.

Посилання Відповідача на положення частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», згідно яких у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, суд не приймає до уваги з огляду на ту обставину, що в цих спірних правовідносинах вирішується питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надання якого не призводить до автоматичного виділення земельної ділянки особі та є лише однією зі стадій реалізації особою права на отримання земельної ділянки.

Суд звертає увагу на те, що передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

При цьому, положення частини 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забороняють до затвердження відповідної містобудівної документації саме передачу (надання) у власність чи користування земельних ділянок, проте вказана норма не містить заборони в наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком тривалої та послідовної процедури.

Таким чином, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 18.04.2018 у справі № 522/17384/16-а та від 22.05.2018 у справі № 468/1263/17-а.

Отже, вищезазначені положення норм Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» надають Відповідачу повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язують прийняти рішення, а також визначають перелік підстав, з яких може бути прийняте рішення про відмову. Проте Відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення вимоги Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дотримано не було.

Згідно з довідки із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, виданої Відділом у місті Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.09.2017 № 31-13-0.37-4126/169-17 (арк. справи 52) встановлено, що земельна ділянка, на яку бажає отримати Позивач дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на АДРЕСА_1 (згідно з представленого плану) відноситься до земель селища, що не надані у власність, або користування іншим особам.

Відтак, суд наголошує, що підстава відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, на яку посилається Відповідач у рішенні Рудненської селищної ради від 21.05.2019 №1181, а саме відсутність проекту детального планування вказаної території, не може бути перешкодою для задоволення заяви Позивача від 27.08.2018.

Крім того, Відповідач не надав суду доказів щодо відсутності проекту детального планування вказаної території щодо спірної земельної ділянки на момент звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до Рудненської селищної ради.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Відповідач при прийнятті рішення діяв без дотриманням вимог Конституції та законів України, тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Рудненської селищної ради від 21.05.2019 №1181, підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відповідача надати надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.03.2019 справа №1640/2592/18.

Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з наведеного вище можна дійти висновку, що коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 14.06.2007 у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Таким чином, наявна в суб`єкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення.

З огляду на це, суд відхиляє посилання Відповідача на те, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, оскільки у спірних правовідносинах законодавство не дозволяло Відповідачу діяти на власний розсуд, так як спірні правовідносини в такому випадку не допускають дискреції при прийнятті уповноваженим органом відповідного рішення.

Відповідно, суд не вбачає втручання у дискреційні повноваження Рудненської селищної ради та вважає позовні вимоги в цій частині належним та обґрунтованим способом захисту порушених прав Позивача.

Враховуючи наведене вище, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав ОСОБА_1 є саме зобов`язання Рудненську селищну раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням, оскільки це не пов`язано із здійсненням Відповідачем владних повноважень під час адміністративних процедур.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги Позивача обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, суд вважає, що такі слід стягнути на користь Позивача, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Під час звернення до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір, що підтверджується квитанцією № 76 від 01.07.2019 (арк. справи 4).

Керуючись статтями 14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова від 21.05.2019 №1181 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, для індивідуального житлового будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1 ».

Зобов`язати Рудненську селищну раду Залізничного району м. Львова (, місцезнаходження: 79493, смт Рудно м. Львова, вул. Короленка, 1 ) надати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0600 га, по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування будинку згідно з поданим нею викопіюванням.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова (, місцезнаходження: 79493, смт Рудно м. Львова, вул. Короленка, 1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір, в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23.09.2019.

Суддя Мричко Н.І.