Справа № 540/1454/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1454/19
Головуючий в 1 інстанції: Дубровна В.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М.,

при секретарі Андрушкевич М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Щасливцевської сільської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Щасливцевської сільської ради щодо неврахування першочергового права ОСОБА_1 на відведення йому земельної ділянки, 0,09 га в АДРЕСА_1 , для індивідуального житлового будівництва, передбаченого п.13 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

- визнати протиправними дії Щасливцевської сільської ради щодо невиконання вимог щодо оприлюднення рішення Щасливцевської сільської ради № 1607 від 14.05.2019 не пізніш як за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою його прийняття.

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1607 від 14.05.2019 року, прийняте 91 сесією 7 скликання в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,1036 кадастровий номер :01:001:1022 за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову у вигляді тимчасової заборони реєстрації та відчуження земельної ділянки орієнтовною площею 0,1036 га, кадастровий номер :01:001:1022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до набрання чинності рішенням суду по даній справі;

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вищенаведену ухвалу, як таку, що прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з необґрунтованості даної заяви та відсутності підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, необхідність вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом тимчасової заборони реєстрації та тимчасової заборони відчуження земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1036 га, кадастровий номер :01:001:1022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він, як учасник антитерористичної операції, у першочерговому порядку має право на отримання вказаної земельної ділянки, а також рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 540/619/19, яким визнано протиправною відмову Щасливцевської сільської ради у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки та визнано протиправними дії відповідача щодо порушення місячного терміну розгляду клопотання ОСОБА_1 від 06.11.2018 р. Проте, за позицією позивача, Щасливцевська сільська рада неправомірно не врахувала вимоги п. 13 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та порушила таким чином першочергове право позивача на заявлену земельну ділянку, прийнявши оскаржуване рішення № 1607 від 14.05.2019 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1022 за адресою: АДРЕСА_1 іншій особі ОСОБА_2 , чим створила позивачу штучні умови та перешкоди в оформленні прав на отримання безкоштовно земельної ділянки. Отже, вказані обставини, на думку позивача, дають йому небезпідставні побоювання того, що на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:1022, яка повинна бути виділена позивачу в порядку першочерговості, визначеної законом, в будь-який момент може бути зареєстрована в реєстрі речових прав за іншими особами та відчужена на користь інших осіб. В такому випадку, невжиття заходів забезпечення позову може негативно вплинути на права позивача з приводу оформлення заявленої ділянки і створити складнощі у фактичному виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку доводам та аргументам позивача, викладеним у заяві про забезпечення позову на предмет їх обґрунтованості, судова колегія вказує наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 - 158 КАС, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Відповідно до статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 151 КАС України встановлено перелік видів забезпечення позову, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Таким чином, у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, суд повинен встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Так, постановою Пленуму Вищого адміністративного суду від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" висвітлено позицію щодо вжиття заходів забезпечення позову в адміністративних справах, зокрема зазначено, що судам необхідно враховувати, що, згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; заборони вчиняти певні дії. В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Інститут забезпеченн6я позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

У справі "Беєлер проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав" проти України" Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати "справедливий баланс" між інтересами особи і суспільства.

Таким чином, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 15 листопада 2007 року по справі "Бендерський проти України", в якому Суд зазначив, що судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, оскаржуваним рішенням № 1607 від 14.05.2019, прийнятим 91 сесією 7 скликання Щасливцевської сільської ради затверджено проект землеустрою щодо відведення безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,1036 кадастровий номер :01:001:1022 за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно із частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України передача безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд здійснюється на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як установлено частиною дев`ятою статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Тобто, відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Як зазначалось вище, обґрунтовуючи підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову, позивач вказує на порушення відповідачем його прав, як учасника антитерористичної операції, який у першочерговому порядку має право на безоплатне отримання спірної земельної ділянки у власність.

Проте, належних доказів порушення Щасливцевською сільською радою прав позивача під час розгляду його заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та надання її у власність, суду не надано.

Не надано до суду і доказів щодо вчинення позивачем будь-яких дій по розробці вказаного проекту землеустрою або доказів не виконання Щасливцевською сільською радою судового рішення у справі № 540/619/19, яке набрало законної сили, та є обов`язковим до виконання відповідачем.

Адже, позивач посилається на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14.05.2019 року по справі № 540/619/19 яким, серед іншого, зобов`язано Щасливцевську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,09 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області , яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозтошуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що висновки щодо протиправності дій та рішень Щасливцевської сільської ради (відповідача), у тому числі, законність підстав їх вчинення, можуть бути зроблені лише на підставі обставин, які підлягатимуть з`ясуванню під час вирішення спірних питань по суті, а також внаслідок дослідження поданих сторонами доказів по справі, що свідчити про передчасність наявних ознак протиправності оскаржуваного рішення та оскаржуваних дій відповідача.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу, однак доказів загрози виникнення суттєвої шкоди позивачу, яка полягає у втраті в майбутньому отримати права власності на спірну земельну ділянку, позивачем не надано.

За правилами частини 1 статті 77 КАС України, тягар доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивача, який ініцінює таке клопотання.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що в даному випадку, позивачем не доведено, що невжиття таких заходів призведе до порушень прав, свобод та його інтересів до винесення рішення у справі, або ж унеможливить чи утруднить виконання рішення у майбутньому.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийняв ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.150, 151, 245, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради про визнання дій протиправними та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст виготовлено 23.09.2019 року.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: Ю.В. Осіпов

Т.М. Танасогло