Справа № 160/7288/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуСправа № 160/7288/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування вимог,
31.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Шевченківського управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області (далі третя особа), в якій просить:
01.08.2019 року ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
19.08.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що позивач як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є платником єдиного соціального внеску, зобов`язаний нараховувати та сплачувати його у строки та розмірах, встановлених законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю.
21.11.2018 року Шевченківським управлінням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4102-51 про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 15 819 грн 54 коп. відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
11.02.2019 року Шевченківським управлінням Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-4102-51 про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 18 276 грн 72 коп. відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
Не погоджуючись з вимогою Шевченківського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області 21.03.2019 позивач звернувся зі скаргою про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2018 № Ф-4102-51 в порядку ст. 56 Податкового кодексу України (за процедурою адміністративного оскарження) до контролюючого органу вищого рівня - Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
Про результати розгляду скарги позивачу невідомо.
Вважаючи, що вказана заборгованість нарахована та обліковується по особовому рахунку незаконно, позивач звернувся із цією позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, що не оспорюється сторонами.
Згідно з наказом №864 від 01.07.2010 року, винесеним Головним управлінням юстиції у Дніпропетровській області, припинено приватну нотаріальну діяльність і анульовано реєстраційне посвідчення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з 01.07.2010 року.
Відповідно до листа Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 15.07.2010 року №05-5/6978 на адресу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проінформовано податковий орган про те, що на виконання вимог ст. 24 ЗУ «Про нотаріат» Головне управління юстиції у Дніпропетровській області повідомляє, що 01.07.2010 року припинена приватна нотаріальна діяльність по Дніпропетровському міському нотаріальному округу ОСОБА_1 (реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 19.10.2004 року № 287).
Згідно з довідкою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.07.2019 року № 2892-р-06 ОСОБА_1 працює в органах юстиції Дніпропетровської області з 02.07.2010 року. З 16.04.2018 року по теперішній час начальник відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Вказане також підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.07.2019 року №304/09.2 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) працює на посаді начальника відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На всі його доходи, нараховані за період роботи в установі (02.07.2010 року, наказ № 1081-к), Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області нараховувались (утримувались) податки та збори відповідно до вимог чинного законодавства, в тому числі і єдиний соціальний внесок.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.
Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ, згідно з частинами другою і третьою статті 9 даного Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії визначено статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Згідно з п. 1 і п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.
Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Згідно з ч.4 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.
Відповідно до п. 13 цього Положення про анулювання реєстраційного посвідчення управління юстиції вносить відповідний запис до Журналу обліку виданих реєстраційних посвідчень та повідомляє державну податкову інспекцію за місцезнаходженням робочого місця (контори) приватного нотаріуса, приватна діяльність якого припинена.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах юстиції Дніпропетровської області з 02.07.2010 року. З 16.04.2018 року по теперішній час начальник відділу з питань нотаріату Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Відповідно до листа Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 15.07.2010 року №05-5/6978 податковий орган проінформовано про припинення приватної нотаріальної діяльності по Дніпропетровському міському нотаріальному округу Віхрова Сергія Володимировича (реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 19.10.2004 року № 287).
Таким чином, позивач з 02.07.2010 року і по цей час є державним службовцем і не провадить нотаріальну діяльність, оскільки це прямо заборонено чинним законодавством України. Крім того, матеріалами справи підтверджується, що про припинення приватної нотаріальної діяльності позивача відомо і відповідачу.
Згідно з довідкою Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.07.2019 року № 304/09.2 за період роботи в установі (02.07.2010 року, наказ № 1081-к) Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області на всі доходи позивача нараховувались (утримувались) податки та збори відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі і єдиний соціальний внесок.
Суд зазначає, що відповідно до норм ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» необхідними умовами для сплати особою, яка провадять незалежну професійну діяльність єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної нотаріальної діяльності та отримання доходу від такої діяльності.
При цьому, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю лише посвідчує право нотаріуса на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення такої діяльності.
Представником відповідача суду не надано будь-яких пояснень або належних та допустимих доказів того, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність та отримує дохід від такої діяльності.
Отже, відповідач пред`явивши позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску діяв всупереч закону.
Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.03.2019 року у справі № 820/6324/17.
Крім того, суд вказує на те, що записами трудової книжки позивача підтверджується, що з 02.07.2010 року по теперішній час він є державним службовцем.
Законодавством України встановлено певні обмеження, пов`язані з прийняттям та проходженням державної служби.
Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державну службу" на державних службовців поширюються вимоги та обмеження, передбачені Законом України "Про запобігання корупції".
Як передбачено п.п. «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Статтею 25 Закону України "Про запобігання корупції" встановлено, що особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
Так, вказаними нормами встановлено умови, за яких особи не можуть бути державними службовцями.
Наведеним також спростовуються доводи відповідача про провадження позивачем нотаріальної діяльності.
У силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з викладеного, оскільки у відповідача не було правових підстав для нарахування ОСОБА_1 єдиного соціального внеску та, відповідно, прийняття оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2018 № Ф-4102-51 та від 11.02.2019 № Ф-4102-51, суд доходить висновку про те, що викладені у позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 77, 78, 139, 205, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський