Справа № 760/3444/19
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/3444/19 Головуючий у 1 інстанції: Українець В.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Карпушової О.В. Собківа Я.М Борейка Д.Е.

розглянувши судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом Міністерства оборони України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанов, зобов"язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Міністерство оборони України звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанов, зобов"язання вчинити дії.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року адміністративний позов повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Міністерство оборони України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою справу направити на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини першої cтатті 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються, зокрема: 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Також, в силу ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За правилами статті 108 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року відмовлено в задоволенні заяви Міністерства оборони України про відстрочку сплати судового збору. Також, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року позовну заяву Міністерства оборони України залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали суду, а саме: крім іншого, вказано, що позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру в сумі 3 842,00 грн.

11 березня 2019 року позивачем до суду першої інстанції надано заяву про усунення недоліків разом з клопотанням про продовження строків на усунення недоліків.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року відмовлено Міністерству оборони України у продовженні процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року позовну заяву Міністерства оборони України повернуто позивачу.

Повертаючи позовну заяву Міністерства оборони України, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача було достатньо часу для усунення недоліків, але Міністерством оборони України не усунуто недоліки позовної заяви, у відповідності до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивачем після отримання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року про залишення позовної заяви без руху, одночасно із заявою про усунення недоліків було подане клопотання про продовження процесуального строку встановленого судом для усунення недоліків позовної заяви в частині сплати судового збору на 10 днів.

Вказане клопотання позивач обґрунтував тим, що Міністерство оборони України є бюджетною установою та сплата судового збору здійснюються структурним підрозділом - Департаментом фінансів Міністерства оборони України, через органи державного казначейства України, що гарантовано може призвести до пропущення строків усунення недоліків вказаних в ухвалі від 18.02.2019 року (подання заявок до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, реєстрація, надання виконавцям, підготовка документів, відправка в казначейство, оплата та отримання відмітки на платіжному дорученні про оплату тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що представником Міністерство оборони України по даній справі була подана заявка на оплату судового збору до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

05 березня 2019 р. Департаментом фінансів було сформоване платіжне доручення № 248/385 та передане до Державної казначейської служби України для оплати.

07 березня 2019 р. Державною казначейською службою була проведена оплата судового збору за подання позовної заяви.

Як вказує апелянт, 12 березня 2019 року платіжне доручення №248/385звідміткою Держказначейства про оплату повернулося до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (8 березня святковий день, 9 та 10 березня - вихідні).

Пізніше, платіжне доручення № 248/385 від 05 березня 2019 року, з відміткою Держказначейства про оплату, було отримане представником Міноборони.

Таким чином, апелянт вживав всі необхідні заходи для усунення недоліків позовної заяви, в частині сплати судового збору.

Колегія суддів враховує посилання апелянта на те, що судовий збір був сплачений у строки визначені судом разом з тим, через об`єктивні причини (вихідні та святкові дні, подання заявок до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, реєстрація, надання виконавцям, підготовка документів, відправка в казначейство, оплата та отримання відмітки на платіжному дорученні про оплату, тощо), представник Міноборони не зміг своєчасно надати платіжне доручення до суду, та зазначає наступне.

Так, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.10.2018 р. по справі № 760/12699/17 вказано наступне: «Зазначаючи, що вказані платіжні доручення з огляду на їх дату могли бути подані до моменту постановлення судом ухвали про повернення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, фактично, заперечив існування будь-яких причин, в тому числі і об`єктивних, неможливості їх подання у строк, визначений судом, що свідчить про допущення судом формалізму при наданні правової оцінки доводам скаржника».

Отже, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вищевказаним обставинам.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач з об`єктивних причин не усунув недоліки позовної заяви в частині сплати судового збору, оскільки матеріали справи містять платіжне доручення № 248/385 від 05 березня 2019 року.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Також, Європейський Суд з прав людини сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення адміністративного позову, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.229, 243, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Іноземного Міністерства оборони України задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Карпушова О.В. Собків Я.М