Справа № 120/2013/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

17 вересня 2019 р. Справа № 120/2013/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,
секретаря судового засідання: Бабія Миколи Сергійовича
представника позивача: Балтака Дмитра Олеговича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження питання про ухвалення додаткового судового рішення за заявою про розподіл судових витрат в адміністративній справі
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про: визнання дій протиправними
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року вказаний позов задоволено в повному обсязі. Одночасно у ньому вирішено призначити судове засідання на 17.09.2019 року о 14.00 год. для вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі та відповідно надано позивачеві строк для подання доказів розміру понесених судових витрат на правничу допомогу, а відповідачеві строк для подання клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги (у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру).

04.09.2019 року за вх. № 44559 представником позивача - адвокатом Балтаком Д.О., через канцелярію суду подано заяву про винесення додаткового судового рішення в адміністративній справі з питання розподілу судових витрат (в порядку п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України). Заява мотивована тим, що позивач з метою отримання професійної правничої допомоги звернулась до адвоката Балтака Д.О., з яким 24.06.2019 року й уклала відповідний договір про надання правової допомоги. В рамках виконання, взятих на себе, зобов`язань по наданню професійної правничої допомоги згідно умов вищенаведеного договору позивачеві наданий ряд послуг правового характеру, перелік яких відображений в акті прийому-передачі наданих послуг від 04.09.2019 року та розрахунку суми гонорару адвоката від 04.09.2019 року, який згідно квитанції про оплату гонорару від 04.09.2019 року були належним чином оплачені на загальну суму 10 000 грн. 00 коп.. За таких обставин, представник позивача просить суд розглянути питання щодо винесення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

До цієї заяви представник позивача надав оригінал договору про надання правової допомоги від 24.06.2019 року, оригінал акту прийому-передачі наданих послуг від 04.09.2019 року, оригінал розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, оригінал квитанції від 04.09.2019 року, належним чином засвідчену копію книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

13.09.2019 року за вх. № 45635 представником відповідача подано до суду відзив, в якому він вказує на те, що у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних спорах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Крім того, відповідач вказує на те, що підставою для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу у адміністративних справах є документальне підтвердження участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, а надані представником позивача для відшкодування документальні підтвердження витрат на правову допомогу, не містять інформації щодо надання правової допомоги, що визначена у ст. 1 вказаного вище Закону. Тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Одночасно за вх. № 45637 представником відповідача подано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 16.09.2019 року у задоволенні клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.

У судове засідання 17.09.2019 року представник відповідача не з`явився, про розгляд заяви повідомлений належним чином.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

В силу вимог ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

В цьому контексті суд зауважує, що позивачем є особа, яка не володіє спеціальними знаннями в сфері права. В свою чергу, предметом спірних правовідносин є дії, внаслідок яких відбулось копіювання та розповсюдження відомостей, які становлять лікарську таємницю, конфіденційну інформацію та персональні дані позивача.

Враховуючи наведене суд вважає, що звернення позивача до адвоката за правовою допомоги у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення було не лише закономірним, але й необхідним.

Крім того, на думку суду, безсумнівним є той факт, що ця справа для позивача має важливе значення з точки зору негативних правових наслідків, яких вона зазнала та могла зазнати у зв`язку з такими діями відповідача. Водночас та обставина, що судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження, вказаного факту не спростовує та значення справи для позивача не применшує.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2019 між позивачем та адвокатом Балтаком Д.О. було укладено договір про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (п. 1.1) позивач доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, а саме: здійснювати представництво інтересів клієнта у Вінницькому окружному адміністративному суду при розгляді справи за позовом до Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними.

П. 4.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги в рамках цього договору, клієнт сплачує адвокату гонорар, який є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги.

Розмір гонорару зазначається в акті прийому-передачі наданих послуг (п. 4.2), а клієнт здійснює його оплату у готівковому порядку протягом 3-х календарних днів з моменту підписання сторонами актів прийому-передачі наданих послуг.

Водночас згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 04.09.2019 року винагорода за надання правової допомоги становить 10 000 грн. 00 коп.. Гонорар включає в себе наступні юридичні послуги:

-надання консультацій щодо підстав розповсюдження Донецьким прикордонним загоном Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби відомостей, які становлять лікарську таємницю, конфіденційну інформацію та персональні дані замовника, шляхом надання відповіді від 14.01.2019 року на запит слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську Кавуна О.В. від 09.01.2019 року № 03-21/2-241;

-опрацювання слідчо-прокурорської та судової практики та складання і подання до місцевого адміністративного суду відповідних процесуальних документів (позовної заяви, клопотань, заяв, відповіді на відзив, письмових пояснень, заперечень на клопотання представника відповідача тощо);

-особиста участь виконавця, в якості представника замовника, з метою представництва інтересів останнього у Вінницькому окружному адміністративному суді в рамках судової справи за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії даного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з квитанцією до договору про надання правової допомоги від 04.09.2019 року позивач сплатив адвокату Балтаку Д.О. гонорар в сумі 10 000 грн. 00 коп..

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру таких витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, суд зазначає насутпне.

Як вбачається з розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, адвокат Балтак Д.О. надав позивачу наступні юридичні послуги:

-попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин (1 год.) 500 грн. 00 коп.;

-підготовка адміністративного позову (4 год.) 2 000 грн. 00 коп.;

-підготовка клопотання про витребування доказів (1 год.) 500 грн. 00 коп.;

-прийняття участі у судовому засіданні (3 засідання) 3 000 грн. 00 коп.;

-вивчення та правовий аналіз змісту відзиву на позовну заяву (1 год.) 500 грн. 00 коп.;

-підготовка відповіді на відзив (3 год.) 1 500 грн. 00 коп.;

-підготовка додаткових письмових пояснень (2 год.) 1 000 грн. 00 коп.;

-вивчення та правовий аналіз змісту заперечень на позов (1 год.) 500 грн. 00 коп.;

-підготовка письмових пояснень (1 год.) 500 грн. 00 коп..

Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи.

Так, адвокатом дійсно був підготовлений і поданий до суду позов, оформлено додатки до нього, а також підготовлено клопотання про витребування письмових доказів у даній адміністративній справі, відповідь на відзив та додаткові пояснення по суті спірних правовідносин.

До звернення у суд з цим позовом адвокат підготував адвокатські запити до відповідача, начальника Головного військово-медичного клінічного центру ДПСУ та інформаційний запит до Адміністрації Державної прикордонної служби України з метою отримання доказів для суду та ефективного захисту прав свого клієнта.

Окрім того, адвокат підготував відповідну судову практику щодо суті спірних правовідносин.

Безспірним є факт участі адвоката Балтака Д.О. в судових засіданнях Вінницького окружного адміністративного суду 23.07.2019 року, 07.08.2019 року, 12.08.2019 року та 02.09.2019 року.

Отже, у зв`язку з розглядом цієї справи позивачу надано достатньо значний обсяг адвокатських послуг, а витрачений на їх надання час, на думку суду, не є завищеним та обчислений адвокатом об`єктивно.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. 00 коп., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

При вирішенні цього процесуального питання суд не приймає до уваги посилання представника відповідача Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки він втратив законну чинність у 2017 році, а тому не може бути застосований для регулювання спірних правовідносин.

Крім того, з огляду на викладене, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що надані представником позивача документальні підтвердження витрат на правову допомогу не містять інформації щодо надання правової допомоги.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 77, 90, 134, 139, 143, 246, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн. 00 коп. (десять тисяч) за рахунок бюджетних асигнувань Донецького прикордонного загону (в/ч НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ 1432126, вул. Гагарніа, б. 150а, м. Маріуполь, 87521).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Донецький прикордонний загін (в/ч НОМЕР_1 ) (вул. Гагаріна, б. 150а, м. Маріуполь, 87521)

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 23.09.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна