Справа № 826/2608/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2608/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Лічевецького І.О., Літвіної Н.М.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року
у справі №826/2608/18
за позовом ОСОБА_1
до відповідача Міністерства оборони України
та ІНФОРМАЦІЯ_1
та Адміністрації Державної прикордонної служби України
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 2), Адміністрації Державної прикордонної служби України(далі-відповідач 3), у якому просив суд:
- визнання протиправними дій відповідачів щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №2975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16-163 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;
- зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16-163 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з врахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що йому протиправно не призначено одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, оскільки було подано всі необхідні документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16-16-3 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю. Вийшовши за межі позовних вимог та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до Міністерства оборони України висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 разом із поданими ним документами на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
В апеляційній скарзі відповідачем 2 заявлено клопотання про заміну сторони у справі на Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Заміна відповідача мотивована виконанням Директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 01.12.2018 № 17 дск, відповідно до якої в силу змін внесених до структурно-організаційної діяльності податкових органів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне здійснити процесуальне правонаступництво відповідача у справі з ІНФОРМАЦІЯ_1 на Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.
Відповідачем відзив на апеляційну скаргу подано не було.
У судовому засіданні представник Міністерства оборони України підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.
Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про вихід за межі позовних вимог та зобов`язання Одеський обласний військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 разом із поданими ним документами на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції згідно з довідкою Чорноморського міського військово комісаріату від 24 січня 2018 року №сз/121 ОСОБА_1 дійсно в періоди з 14 березня 1988 року по 31 березня 1988 року, з 18 квітня 1988 року по 30 вересня 1988 року, з 01 листопада 1988 року по 31 грудня 1988 року у складі в/ч НОМЕР_1 приймав участь у бойових діях в ДРА (Демократична Республіка Афганістан).
Протоколом №2002 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 03 червня 2015 року встановлено, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини (контузія головного мозку 1988 рік) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , в подальшому призвели до розвитку стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної ецефалопатії ІІ ст., з церебростенічним синдромом, з розсіяною пірамідною симптоматикою, вирадженим вестибуло-атактичним синдромом, мнестичним зниженням, вегето-судинною дисфункцією. Післятравматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-гіпертензивним синдромом, стійким цефалгічним синдромом, центральною вестибулярною дисфункцією ІІІ ст., що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №799222 від 23 травня 2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності.
Відповідно до довідки Управління соціальної політики Чорноморської міської ради від 16 червня 2016 року №1887/2 ОСОБА_1 встановлено статус інваліда війни ІІІ групи.
18 жовтня 2017 року позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву з метою призначення одноразової грошової допомоги, у якій просив опрацювати його персональні дані, зробити юридичний висновок та направити документи до Міністерства оборони України для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму на день встановлення ІІІ групи інвалідності, а саме 04 травня 2016 року.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач 2 у листі від 24 жовтня 2017 року №7219 повідомив, що у поданому зверненні не вистачає деяких документів, визначених пунктом 11 Порядку постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві та статей 16-163 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, та запропонував надати завірені належним чином копії необхідних документів задовільної якості у двох примірниках.
Аналогічні заяви щодо призначення одноразової грошової допомоги позивач направив також до Міністерства оборони України та Адміністрації Державної прикордонної служби України.
Міністерство оборони України направило заяву позивача до розгляду за належністю Одеському обласному військовому комісаріату, який у листі від 26 грудня 2017 року №8840 повідомив позивача про не надання ним документа, що свідчить про причини та обставини поранення, зокрема про те, воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, не вистачає також копії довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності та копії військового квитка, що не дає можливості направити документи на Комісію для призначення одноразової грошової допомоги.
Адміністрація Державної прикордонної служби України на звернення позивача у листі від 08 листопада 2017 року №11/Л-14620 повідомила, що питання стосовно виплати одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України.
Вважаючи дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити та подати до Міністерства оборони України висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 разом із поданими ним документами на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975).
Згідно з абзацом четвертим підпункту 1 пункту 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до пункту 11 Порядку №975 встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Як визначає пункт 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Згідно з пунктом 13 Порядку №975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони від 14 серпня 2014 року №530, передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Відповідно до пункту 4.8 вказаного Положення висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Таким чином, одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності призначається Міністерством оборони України на підставі висновку уповноваженого органу, в даному випадку - Одеського обласного військового комісаріату, разом із документами, передбаченими пунктом 11 Порядку №975.
Натомість як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 повернув ОСОБА_1 подані ним документи на доопрацювання у зв`язку із ненаданням документа про те, що отримане ним поранення, внаслідок чого встановлено інвалідність, не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що дії Одеського обласного військового комісаріату щодо повернення позивачу поданих документів не узгоджуються із нормами законодавства.
Так, відповідно до пункту 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (далі по тексту - Положення №402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: в) Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, пов`язане з проходженням військової служби - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення; г) Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
Відповідно до пункту 21.7 Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року №2, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (пункт 21.8 Положення №402).
Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення відповідною Військово-лікарською комісією встановлюються обставини отримання поранення та робиться висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Як вбачається з витягу із протоколу №2002 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 03 червня 2015 року, множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини (контузія головного мозку 1988 рік) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, визнано такими, що, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
При цьому, у вказаному протоколі не зафіксовано, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення чи є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
В контексті наведеного суд першої інстанції правомірно наголосив на тому, що під час розгляду справи з боку відповідачів не встановлено наявність обставин, передбачених статтею 164 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Колегія суддів зазначає, що документом, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, можуть бути не тільки відомості, які містяться в протоколі або рішенні Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, а будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції передчасно зазначив про те, що витяг із протоколу №2002 засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 03 червня 2015 року по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв свідчить, що в діях позивача були відсутні протиправні діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Твердження відповідачів про те, що позивачем до заяви про виплату йому одноразової грошової допомоги не додано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травами або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження є не обгрунтованим.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Одеський обласний військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 разом із поданими ним документами на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності.
Отже, виходячи з аналізу наведених норм у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що Одеським обласним військовим комісаріатом не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції викладені у спірному рішенні, оскільки судом, у даній справі не встановлено існування у позивача права на отримання одноразової допомоги, натомість встановлено обов`язок дотримання відповідачем процедур розгляду документів. Відтак, питання щодо визначення у позивача такого права віднесено до виключної компетенції Міністерства оборони України.
Колегія суддів інші доводи апеляційної скарги не бере до уваги, з огляду на те, що судом першої інстанції вже була надана оцінна вказаним доводам, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому не дивлячись, що апелянт посилається на винесення рішення суду першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, однак апеляційна скарга, не містить зазначення порушення яких саме норм КАС України допущено порушення судом першої інстанції, а колегією суддів в свою чергу не встановлено обставин, передбачених статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду першої інстанції може бути скасовано.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Н.М. Літвіна

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2019 року.