Справа № 420/3227/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3227/19
У Х В А Л А

16 вересня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.

за участю секретаря: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 Є

відповідачі: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Прокуратури Одеської області, в якому позивач просить:

стягнути з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток слідчого в ОВС прокуратури Одеської області за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2017 року по 27.01.2019 року в сумі 678 320,28 грн.

Ухвалою від 03.06.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 26.06.2019 р.

26.06.2019р. ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 11.07.2019р.

До судового засідання 11.07.2019р. сторони не з`явилися, явку представників не забезпечили.

Судом вирішено проводити розгляд справи в письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 19.07.2019 р. ухвалено розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Одеської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 678320,28грн. проводити в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання на 28 серпня 2019 року; зобов`язано відповідача надати довідки про середньомісячну/середньоденну заробітну плату.

Дату підготовчого засідання визначено з урахуванням щорічної відпустки судді та дотримання процесуальних прав та обов`язків сторін, визначених КАС України.

27.08.2019р. до суду надійшла уточнена позовна заява (вх.№ 30529/19).

Ухвалою суду від 28.08.2019р., яка занесена до протоколу судового засідання, у підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.09.2019р. для надання можливості відповідачу ознайомитися з уточненим адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 12.09.2019р. у задоволенні клопотання представника Прокуратури Одеської області про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовлено.

Ухвалою суду від 12.09.2019р., яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 16.09.2019р.

16.09.2019р. у судове засідання з`явилися позивач та представник відповідача.

У судовому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 7 ч.1 ст. 240 КАС України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на наведене та правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яку викладено у постанові від 30.01.2019р. у справі №910/4518/16, та яка є обов`язковою згідно положень ст. 242 КАС України, відповідачем зазначено, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на вимоги позивача.

Між тим, адміністративний позов (первинний і уточнений) подано без сплати судового збору, що тягне за собою процесуальні наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі вимог п.7 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Позивач проти задоволення заявленого відповідачем клопотання заперечував.

Розглянувши доводи представника відповідача, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У свою чергу, правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Так, відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються стягнення з прокуратури Одеської області середнього заробітку слідчого в ОВС прокуратури Одеської області за час вимушеного прогулу за період з 28.06.2017 року по 27.01.2019 року.

Статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з частиною другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частиною другою статті 233 КЗпП України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другої статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що за своєю правовою природою питання щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час вимушеного прогулу мають різну складову та предмет правового регулювання. В даному випадку, в межах цієї справи не є предметом спору питання стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, а є питання щодо порушення з боку відповідача законодавства про оплату праці працівника пов`язаного з незаконним звільненням та необхідністю виплати заробітної плати в його середньому значенні за весь цей період вимушеного прогулу.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підпадають під пільгу встановлену ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд не бере до уваги посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16, від 30.01.2019р., оскільки Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16 від 30.01.2019р. встановлено, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Суд зазначає, що висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №910/4518/16, від 30.01.2019р. зроблено щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а предметом розгляду справи № 420/3227/19 є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За таких обставин, клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 240, 243, 256, 293-295 КАС України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника Прокуратури Одеської області про залишення адміністративного позову без розгляду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 19.09.2019р.

Суддя Г.П. Самойлюк