Справа № 813/6480/15
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/5497/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання: Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року (суддя Сакалош В.М., час ухвалення 13:50, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 05.04.2019 року),

в адміністративній справі №813/6480/15 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ),

про визнання неправомірними дій, скасування наказу,

встановив:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив: 1) визнати неправомірними дії Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 з проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна (монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 ) гранатометником 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону рядовим ОСОБА_1 ; 2) скасувати наказ Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 10.07.2015 року №1085 «Про результати службового розслідування».

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав заперечення на адміністративний позов та доповнення до заперечення, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В період червня 2016 року лютого 2019 року провадження у справі в суді першої інстанції неодноразово було зупинено у зв`язку із призначенням судових експертиз.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 26.03.2019 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є незаконним, прийняте із порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в ніч на 2 червня 2015 року під час проведення навчань на полігоні «Широкий Лан» позивач виявив втрату монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 , який був у нього за спиною. За результатами даної події проведено службове розслідування, результати якого викладені в акті службового розслідування від 09.07.2015 року. Також було видано Наказ командира військової частини польова пошта від 10.07.2015 р. №1085 «Про результати службового розслідування», яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у трикратному розмірі на суму 119634,30 грн., на підставі п.4 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затв. постановою Верховної Ради України від 23.06.1995р. №243/95-ВР (далі Положення №243/95). Зазначає апелянт, що всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не подано жодних мотивованих доводів, доказів, фінансових документів, які б підтверджували вчинення позивачем протиправного діяння, матеріальна відповідальність за яке становить 119634,30 грн.. Крім цього, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що розслідування, всупереч вимогам Положення №243/95, проводилось некомпетентною посадовою особою, яка через відсутні у неї необхідні знання не могла його проводити, оскільки перебувала на посаді офіцера-психолога 2 аеромобільно-десантного батальйону Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Також, зазначає апелянт, що з аналізу пунктів Інструкції про проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затв. наказом МО України №82 від 02.12.2013 р. видно, що в акті розслідування від 09.07.2015 року не зазначено всіх необхідних положень, а саме: конкретних неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; пом`якшуючих обставин; вимог чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено. Зокрема, вказує апелянт на те, що пояснення свідка свідчать про те, монокуляр було встановлено позивачем добре, а його втрата може свідчити про дефект кріплення. Крім цього, вважає безпідставним апелянт, при проведенні розслідування покликання на ст.127 Статуту ЗС України, а саме недбале ставлення до виданого майна, оскільки в діях позивача, згідно акту службового розслідування та пояснень свідків, недбальства не було. Також, суд першої інстанції не надав правової оцінки застосуванню відповідачем до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності, яка застосовується лише у випадках передбачених п.13 Положення №243/95, який не можна застосувати до позивача. Тому, вважає апелянт, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 26.03.2019 року та прийняти нове рішення, яким визнати неправомірними дії Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 з проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна (монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 ) гранатометником 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону рядовим ОСОБА_1 та скасувати наказ Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 10.07.2015р. №1085 «Про результати службового розслідування».

Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 26.03.2019 року без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 01.08.2014 року по 28.09.2018 року проходив військову службу у Військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 , був призначений гранатометником 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, є учасником бойових дій (а.с. 7, 8-10, 11, 12 Т.1).

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 10.07.2015 р. №1085 «Про результати службового розслідування» (пунктом 1 цього наказу) гранатометника 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у трикратному розмірі вартості втраченого військового майна (монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 ) на загальну суму 119634 грн. 30 коп.. Цим же Наказом визначено: - занести в Книгу втрат та нестач військової частини - польова пошта НОМЕР_1 суму нестачі в розмірі 39878,10 грн.; - з гранатометника 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 проводити стягнення суми нестачі військового майна з врахуванням кратності 119634,30 грн. щомісячно не більше 20 відсотків грошового утримання; - списати встановленим порядком втрачений монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 з обліку військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ; - провести заняття з військовослужбовцями підрозділу за темою «Матеріальна відповідальність за втрату військового майна» (а.с. 14-15, 87-89 Т.1).

З матеріалів справи та змісту спірного Наказу №1085 від 10.07.2015 р. видно, що підставою для винесення цього Наказу стали результати службового розслідування за фактом втрати військового майна (монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 ) гранатометником 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 рядовим ОСОБА_1 , яке було проведене на виконання наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 09.06.2015р. № 876 (а.с. 13, 72 Т.1).

За результатами службового розслідування було складено Акт службового розслідування від 10.07.2015 р., в якому зазначено, що в ніч з 1 на 2 червня 2015 року 1 аеромобільно-десантний взвод 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону під час проведення бригадних тактичних навчань відпрацьовував елементи бойової стрільби вночі на полігоні «Широкий Лан». Під час проведення навчань рядовий ОСОБА_1 вів вогонь по мішенях з РПГ-7Д, його автомат АК-74-ТК з монокуляром нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 був у нього за спиною. Виявивши втрату монокуляра нічного бачення під час навчань близько 02 год. 02.06.2015р. рядовий ОСОБА_1 зробив доповідь старшому машини БТР-80 старшому солдату ОСОБА_2 .. Капітаном ОСОБА_3 було організовано пошуки монокуляра нічного бачення до індивідуальної зброї та загальне опитування особового складу, який залучався до виконання завдань, однак пошукові заходи позитивного результату не дали. Також в Акті службового розслідування вказано, що сума втрати військового майна (монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 ), спричинена рядовим ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків, становить - 39878,10 грн., вказана відповідно до довідки про вартісну оцінку військового майна від 09.07.2015 р.. На підставі вищевикладеного, з метою недопущення подібних випадків в майбутньому, запропоновано гранатометника 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 притягнути до повної матеріальної відповідальності у трикратному розмірі вартості втраченого військового майна (монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) №746974 на загальну суму 119634,30 грн., на підставі п.14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР та ч.3 п.«в» постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880 Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості (а.с. 67-71 Т.1).

Суд апеляційної інстанції вважає об`єктивними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Так, судом першої інстанції вірно враховано, що загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV(далі - Статут) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.26, ст.27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Також судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затв. постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).

Так, згідно п.2 Положення №243/95, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності (п.3 Положення №243/95).

Відповідно до п.13 Положення №243/95, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: - умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; - приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; - заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; - дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; - недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10 кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні дойого вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України (п.14 Положення №243/95).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995р. №880 затверджено Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, відповідно до якого нестача оптичних приладів відшкодовується винними особами у трикратному розмірі.

Розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами (п.16 Положення №243/95).

Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми (п.17 Положення №243/95).

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування (п.18 Положення №243/95).

Також пунктом 19 Положення №243/95 передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено: - в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; - якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; - вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; - умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; - чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; - ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; - умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Згідно п.37 Положення №243/95, матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

З матеріалів справи видно та не заперечується сторонами по справі, що 18.05.2015 р. ОСОБА_1 отримав монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 , який перебував на балансі військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (а.с. 83, 100 Т.1).

Також матеріалами службового розслідування встановлено, та відображено у відповідному Акті від 10.07.2015 року, що в ніч з 01 на 02.06.2015 р. рядовий ОСОБА_1 під час проведення бригадних тактичних навчань, перебуваючи на полігоні «Широкий Лан», втратив монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 . Також, встановлено, що рядовий ОСОБА_1 неналежно віднісся до виконання своїх службових обов`язків, визначених в ст.127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Даний військовослужбовець усвідомлював, що його бездіяльність, яка супроводжувалась безконтрольністю за виданим йому майном, може призвести до втрати вказаного майна, хоча сам цього не бажав, але свідомо припускаючи, що це може трапитись, легковажно розраховував на ненастання наслідків з власної необачності втратив монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 . Сума втрати військового майна (монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № НОМЕР_3 ), спричинена рядовим ОСОБА_1 під час виконання службових обов`язків, становить 39878,10 грн., вказана відповідно до довідки про вартісну оцінку військового майна від 09.07.2015 р..

Причиною, що сприяла втраті військового майна, стала можлива фізична втома, що спричинила неуважність під час виконання стрільб рядовим ОСОБА_1 ; обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність військовослужбовця під час проведення розслідування не встановлено; умовами, що сприяли заподіянню шкоди є недостатня видимість (нічна стрільба), велика площа ділянки місцевості, де проводились бригадні тактичні навчання та швидкоплинність дій. Матеріальна відповідальність у даному випадку настає відповідно до гл.ІІІ п.14 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затв. постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243, де військовослужбовці за шкоду, заподіяну втратою оптичних приладів, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995р. №880, відповідно до ч.3 п.«в» зазначеного переліку у трикратному розмірі відшкодовуються оптичні прилади. Підстав, що виключають матеріальну відповідальність під час проведення службового розслідування не встановлено.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що внаслідок проведено службового розслідування було встановлено, в чому полягали неправомірні дії військовослужбовця та його вина, причини, умови, обставини скоєного, матеріальну шкоду та її вартісну оцінку тощо.

Тому безпідставними є твердження апелянта про те, що в акті розслідування від 09.07.2015 року не зазначено всіх необхідних положень, а саме: конкретних неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; пом`якшуючих обставин; вимог чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що в матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем норм законодавчих актів, чинних на момент виявлення втрати військового майна, невідповідності форми, строків чи порядку проведення службового розслідування.

Відносно тверджень апелянта про некомпетентність офіцера-психолога 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , який проводив службове розслідування, то суд апеляційної інстанції враховує, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, до компетенції якого належить оцінка знань у військовій сфері та застосування їх у службовій діяльності особовим складом.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що чинним законодавством України не визначено переліку військових посад офіцерського складу, який би не передбачав спеціальних знань щодо ведення військового господарства, зокрема обліку, зберігання та використання військового майна.

Тому доводи апелянта про відсутність у старшого лейтенанта ОСОБА_4 права для проведення службового розслідування щодо втрати військового майна (монокуляра нічного бачення) є необгрунтованими.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що судом першої інстанції було задоволено клопотання позивача про проведення балістичної та товарознавчої експертизи, з метою встановлення ймовірного дефекту (ненадійності кріплення) планки «Пікатінні».

Так, у Висновку експерта за результатами проведення експертизи зброї від 14.01.2019р. №5672/17-31, зокрема, зазначено, що монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 та коліматорний приціл надійно кріпляться до автомата АК-74-ТК № НОМЕР_4 (а.с. 21-24 Т.2), що спростовує твердження позивача про ненадійність кріплення.

Крім цього, безпідставними є твердження апелянта про відсутність мотивованих доводів, доказів, фінансових документів, які б підтверджували вчинення позивачем протиправного діяння, матеріальна відповідальність за яке становить 119634,30 грн..

Так, в матеріалах справи міститься відомість визначення залишкової вартості ракетно-артилерійського озброєння (монокуляр нічного бачення AN/PVS-14) станом на 07.07.2015 р., де: ціна придбання (ціна за прейскурантом, договором, згідно з яким військове майно придбане на дату взяття на облік) станом на 01.01.2005 р. становить 44309 грн.; залишкова вартість 39878,10 грн. (а.с. 81 Т.1).

Також у судом першої інстанції було встановлено, що при визначенні залишкової вартості втраченого військового майна станом на 07.07.2015 р. був застосований коефіцієнт індексації 1 (відповідно до встановленого Державним комітетом статистики України індексу інфляції на 2015 рік) та коефіцієнт технічного зносу 0,9 (відповідно до Методики визначення коефіцієнту технічного зносу). Відтак, залишкова вартість втраченого військового майна (монокуляр нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) № 746974) становить 39878,10 грн..

Крім цього, за результатами проведення комісійної судової товарознавчої експертизи військового майна, техніки та озброєння складено Висновок експертів від 04.06.2018р. №5673/17-56ДСК щодо розміру матеріального збитку, завданого в разі втрати монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (M914A) №746974 як такого, що надійшов у Збройні Сили України в якості міжнародної технічної допомоги, в тому числі в результаті бойових дій. У вищезгаданому висновку від 04.06.2018р. №5673/17-56ДСК, зокрема зазначено, що в категоричній формі визначити вартість досліджуваного виробу станом на 01.10.2005 р. не є можливим з причин, що викладені в дослідницькій частині висновку, в той же час можливо припустити, що вартість досліджуваного виробу станом на 01.10.2005р. з врахуванням викладених в дослідницькій частині обставин та обмежень могла складати 20200 грн.. Ступінь зносу монокуляру нічного бачення AN/PVS-14 (М914А), сер. №746974, станом на дату оцінки 01.06.2015 р. прийнятий нарівні 15%, а розмір матеріального збитку, заподіяного в результаті втрати монокуляру нічного бачення AN/PVS-14 (М914А), сер.№ 746974, як такого, що надійшов у Збройні Сили України в якості міжнародної технічної допомоги, в тому числі в результаті бойових дій з врахуванням викладених в дослідницькій частині висновку обставин та прийнятих обмежень, станом на дату оцінки 01.06.2015 р. складав 71563,97 грн. (а.с. 9-15 Т.2).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність обчислення відповідачем вартісної оцінки матеріальної шкоди, завданої втратою військового майна (монокуляра нічного бачення AN/PVS-14 (М914А) с/н НОМЕР_5 ).

Щодо підстави притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності, вказаної у наказі від 10.07.2015р. №1085 - за порушення вимог статті 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана норма передбачає, що солдат у мирний і воєнний час відповідає, зокрема, за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна.

Пунктом 14 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затв. постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243 передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну, зокрема, втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна.

Також, матеріалами службового розслідування підтверджено факт втрати позивачем виданого йому майна.

Разом з тим, безпідставним є покликання апелянта на положення ст.425 КК України для спростування висновків відповідача про наявність у діях ОСОБА_1 недбалого ставлення до виданого майна.

Враховуючи наведені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач вирішуючи питання про притягнення позивача ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законодавством України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім цього, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Колегія суддів зазначає, що право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апелянта не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції і тому апеляційні вимоги є безпідставними.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року в адміністративній справі №813/6480/15 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання неправомірними дій, скасування наказу залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
М. А. Пліш
Повний текст постанови складено 19.09.2019 року