Справа № 400/1648/19
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 р. № 400/1648/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "НИКОЛАЕВДОМСЕРВИС", вул. Фрунзе, буд. 84, м. Миколаїв, 54020
до відповідача:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003
про:визнання протиправною та скасування постанови від 03.05.2019р. № МК 1090/441/АВ/П/ПТ/ТД-ФС,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу № МК 1090/441/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 03.05.2019, прийняту першим заступником начальника управління Держпраці у Миколаївській області Скуратовською Я.О.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач не допускав порушень норм трудового законодавства. Всі цивільно-правові договори, які укладені з фізичними особами відповідають вимогам законодавства, а саме: укладені у письмовій формі, посада в договорах не вказується, виконавці не підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, у договорах оплачується не процес роботи, а її результат.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки при інспекційному відвідуванні було встановлено, що 8 осіб виконують роботу за цивільно-правовими договорами, яка по суті відповідає професії двірник. Із цього вбачається, що 8 осіб фактично були допущені до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника, тому постанова про накладання штрафу є правомірною та скасуванню не підлягає.

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Актом інспекційного відвідування № МК 1090/441/АВ від 09.04.2019 встановлено, що позивач господарську діяльність здійснює за основним видом: Код КВЕД 81.10 комплексне обслуговування об`єктів. З початку 2019 Товариством укладено 8 цивільно-правових договорів з надання послуг: прибирання контейнерних майданчиків, тротуарів, зняття рекламних оголошень зі стовпів, фасадів будинків строком на 6 місяців. Згідно усних пояснень виконавчого директора Товариства-Олійник В.Ф. фізичні особи надають послуги, за укладеними цивільно-правовими договорами та двірник, який є штатним працівником Товариства виконують однакові види та обсяги робіт, виконання яких контролюється посадовими особами Товариства. Цивільно правові договори однакові за змістом. Обсяг виконуваної роботи у зазначених цивільно-правових договорах не визначено у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванні та можуть бути відображені в акті їх приймання-передачі. Роботи визначені у цивільно-правових договорах визначено у вигляді функцій двірника, зазначених у довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників. Оплата праці за цивільно-правовими договорами здійснюється відповідно до розрахунково-платіжних відомостей Товариства за відповідний період. Згідно цих розрахунково-платіжних відомостей щомісяця проводиться розрахунок заробітної плати 8 особам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Отже, ці особи виконують роботу працівників відповідної професії, а саме двірника. Праця вищезазначених осіб за цивільно-правовими договорами не є юридично самостійною, а здійснюється в межах діяльності ТОВ «Николаевдомсервис» з систематичним виконанням трудових функцій притаманних саме для робіт двірника. 8 осіб були допущені до роботи без укладання трудового договору , оформленого наказом чи розпорядженням власника, відповідно до ч.1 ст.21, ч.1,3 ст.24 КЗпП України.

За наслідками перевірки відповідач прийняв постанову про накладання штрафу № МК1090/441/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 03.05.2019 на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП в сумі 1 001 520 грн., із них 4173х30х8.

Відповідно до п.1.1 цивільно-правових договорів, укладених позивачем, замовник доручив, а виконавець зобов`язався надати послуги (виконати роботу): прибирання контейнерних майданчиків, тротуарів, зняття рекламних оголошень зі стовпів, фасадів, будинків.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , з якими позивачем були укладені цивільно-правові договори, суду пояснили, що прибирали територію, тоді, коли це було потрібно. Коли кожен день, коли ні. Режим роботи ним не встановлювався. Акти виконаних робіт підписували кожний місяць. Два раза на місяць отримували гроші за роботу.

Позивач у позові зазначає, що всі цивільно-правові договори укладені з фізичними особами відповідають вимогам Цивільного Кодексу України, у договорах не вказуються посади, а вказуються найменування послуг, виконавці не підпорядковуються правилам внутрішнього трудового розпорядку, оплачуються не процес роботи, а її результат. Між фізичними особами та підприємством існували саме цивільно-правові відносини, а не трудові, а тому відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Ст. 265 КЗпП встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Як вбачається з наданих позивачем цивільно-правових договорів, укладених позивачем з фізичними особами, предметами останніх є послуги: прибирання контейнерних майданчиків, тротуарів, зняття рекламних оголошень зі стовпів, фасадів, будинків.

Так, предметом укладених договорів позивача з фізичними особами є процес праці, а не її кінцевий результат. Фізичні особи повинні були виконувати систематично певні трудові функції на підприємстві відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк. При цьому, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги).

В самих договорах ніде не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, тощо.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України.

Як вбачається зі змісту трудових угод, працівники самостійно не організовували роботу, виконували її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковувалися відповідним посадовим особам.

Укладені позивачем цивільно - правові договори містять ознаки трудового договору і укладені для замаскування дійсних відносин між сторонами, оскільки за умовами цивільно-правового договору Виконавець зобов`язаний надати послуги з прибирання контейнерних майданчиків, тротуарів, зняття рекламних оголошень зі стовпів, фасадів, будинків, які є тотожними з обов`язками штатного працівника позивача двірника.

Відтак, зобов`язання у осіб за умовами цивільно-правового договору та трудового договору є тотожними, але особи за цивільно-правовими договорами не отримують прав, гарантій, передбачених законодавством про працю.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 04.07.2018, по справі № 820/1432/17, від 28.02.2019 по справі № №824/766/16-а).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постанова Верховного Суду.

Таким чином, позивач допустив до роботи без оформлення трудових правовідносин, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , тому постанова про накладання штрафу № МК 1090/441/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 03.05.2019 є правомірною та скасуванню не підлягає.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні Товариства з обмеженою відповідальністю "НИКОЛАЕВДОМСЕРВИС" (вул. Фрунзе, буд. 84, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 35066112) до Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 39787411) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко