Справа № 826/10386/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Аліменка В.О., суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю., перевіривши матеріали апеляційної скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , П" ОСОБА_3 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування рішення від 21.06.2017 року, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 позов задоволено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 року повернуто Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вперше подану апеляційну скаргу у зв`язку з ненаданням документу на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу.

З аналогічних підстав ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2019 року було повернуто Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вдруге подану останньою апеляційну скаргу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач втретє подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 29.08.2019 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам КАС України, а саме - Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху Апелянт отримав 05.09.2019 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 12.09.2019 року подано заяву, в якій останній просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. Апелянт зазначає, що причина пропуску процесуального строку оскарження рішення суду першої інстанції не залежала від нього. В обґрунтування причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відповідач вказує, що вперше подану вчасно апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що копію доданої до апеляційної скарги довіреності не було засвідчено в установленому законом порядку. Разом з тим, як стверджує Відповідач, вдруге апеляційна скарга була подана через 6 днів після отримання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 року.

Також, вказує, що першу апеляційну скаргу було подано в строки.

Разом з тим, на думку суду, такі причини пропуску процесуального строку поважними бути не можуть з огляду на те, що повернення апеляційної скарг 29.07.2019 та 15.08.2019 року відбулось у зв`язку з ненаданням документу на підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу.

Тобто, апелянтом вдруге апеляційна скарга була подана без врахування ухвалі суду від 29.07.2019 року.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про необґрунтованість твердження Апелянта про наявність достатніх правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Інших причин поновлення строку звернення до суду Відповідачем не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Крім іншого суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України" (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку такого оскарження з поважних причин.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 286, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , П" ОСОБА_3 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування рішення від 21.06.2017 року, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Судді-доповідача В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма