Справа № 540/855/19
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/855/19
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчука В.О.

суддів: Шляхтицького О.І. , Семенюка Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року прийнятого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (суддя:Ковбій О.В.) у справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Адвокатського об`єднання "Жованник і партнери" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2019 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі -позивач/скаржник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Адвокатського об`єднання "Жованник і партнери" (відповідач), в якому просить стягнути адміністративно-господарські санкції у розмірі 46833,33 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 252,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні"(в редакції від 06 жовтня 2005 року Закон № 2960 - IV) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації, громадські організації осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При цьому відповідно до Закону виконанням нормативу робочих місць вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним. Позивач вказує, що за одне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю в 2018 році, відповідач до 16 квітня 2019 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 46833,33 грн., у відповідності до звіту за формою 10-ПІ № 2157 від 27 лютого 2019 року за 2018 рік та розрахунку заборгованості по сплаті вищезгаданих санкцій. Крім того, нарахована пеня у сумі 252,90 грн. У зв`язку із несплатою вказаних сум, утворилась заборгованість у розмірі 47086,23 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року у задоволенні адміністративного позову Херсонському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10липня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Обставини справи.

АО "Жованник і партнери" 27 лютого 2019 року подано до Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік за формою № 10-ПІ затвердженою Наказом Мінпраці України 10 лютого 2007 року № 42, відповідно до якого у 2018 році середньооблікова кількість штатних працівників в об`єднанні становила 15 осіб, норматив штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 1 особа. Сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування - 46833,33 грн.

Для стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені позивач звернувся до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, або за відмову направлених інвалідів працевлаштуватися або за відсутності безпосереднього звернення інваліда для працевлаштування.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) та Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні"(в редакції від 06 жовтня 2005 року Закон № 2960 - IV).

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 3статті 18 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 19 Закону № 875-ХІІдля підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимогст.18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч. 1 цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Статтею 20 Закону № 875-ХІІвстановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Частиною 2 та 3статті 18-1 Закону № 875-ХІІ встановлено, що рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Оцінка суду.

Як вбачається з матеріалів справи у 2019 році АО "Жованник і партнери" подана до Херсонського міського центру зайнятості звітність за формою 3-ПН "Звіт про наявність вакансій" (затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316), з зазначенням у ІІ розділі "Коментарі до даних вакансій" за можливості працевлаштування відповідної категорії громадян - станом на 05 січня 2018 року за посадою "юрист" (1 вакансія), станом на 15 березня 2018 року за посадою "адвокат" (1 вакансія), встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказані обставини підтверджуються листом Херсонського міського центру зайнятості від 15 квітня 2018 року № 2120/04/1424/19. Крім того, з вказаного повідомлення вбачається, що протягом 2018 року до АО "Жованник і партнери" за посадою "юрист", "адвокат" особи з інвалідністю не направлялись, в зв`язку з відсутністю кандидатур, які б відповідали вимогам роботодавця.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що відповідачем вжито залежних від нього заходів, щодо забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, відповідно до встановленого нормативу, оскільки в АО "Жованник і партнери" наявні створені та введені в дію місця для працевлаштування інваліда.

При цьому, обов`язок підприємства по створенню робочих місць інвалідів не супроводжується обов`язком щодо їх працевлаштування. Факт не працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць для даної категорії громадян у зв`язку з їх відсутністю, не може слугувати підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій та нарахуванню пені, підставою для застосування яких є наявність вини юридичної особи.

Частиною першою статті 18 Закону України "Про зайнятість населення" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості

Пунктом 5 частиною 4 статтею 50 Закону України "Про зайнятість населення" визначено право роботодавця одержувати від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, безоплатно інформацію про пропонування робочої сили, послуги з добору і направлення на працевлаштування незайнятого населення, у тому числі осіб, зазначених у частині першій статті 14 цього Закону, а також інших осіб, які шукають роботу.

З огляду на викладене, обов`язок працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Однак, робоче місце залишилося вакантним у зв`язку з тим, що центром зайнятості особи з інвалідністю до відповідача не спрямовувалися та безпосередньо до роботодавця з питань працевлаштування не зверталися, тобто не з вини відповідача.

При цьому, позивачем не до суду першої, не до суду апеляційної інстанції не надано доказів, які свідчили б про факт відмови зі сторони відповідача у працевлаштуванні особи з інвалідністю за 2018 рік та судом не встановлено.

Аналіз положень чинного законодавства, дає підстави для висновку про те, що виключним обов`язком підприємства є вжиття заходів для працевлаштування інвалідів, до яких належить створення в установленому порядку робочих місць інвалідів у межах нормативу та інформування органів державної служби зайнятості про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Постановою Верховного Суду України від 02 лютого 2010 року, що ухвалена у справі за № 10/03, викладено правову позицію щодо застосування положень статей 18-20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", яка полягає у наступному. Суди, дійшовши висновку про обґрунтованість застосування санкцій за незайняті інвалідами робочі місця, помилково не врахували, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування. У зв`язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" одним із з основних елементів вказаного правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, щоу діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, або за відмову направлених інвалідів працевлаштуватися або за відсутності безпосереднього звернення інваліда для працевлаштування.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо відсутності вини відповідача по невиконанню нормативу створення робочих місць для інвалідів за 2018 рік немає, в його діях відсутні порушення статей18,19,20 Закону № 875-ХІІ, а роботодавець, в свою чергу, вжив необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення за невиконання нормативу робочих місць, таким чином вимога позивача про застосування адміністративно-господарських санкцій до відповідача є необґрунтованою, а тому суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні даного позову.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат згідно вимог ст.139 КАС України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року прийнятого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження (суддя:Ковбій О.В.) у справі за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Адвокатського об`єднання "Жованник і партнери" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текс судового рішення складений та підписаний 23 вересня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.