Справа № 120/1446/19-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 вересня 2019 р. Справа № 120/1446/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лояніча В.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Обревко Т.П., Товпиги С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до: Управління Держпраці у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ

У Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 , позивач) до Управління Держпраці у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення на позивача штрафу у розмірі 876330,00 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що 09.04.2019 року Управлінням Держпраці у Вінницькій області на підставі акту інспекційного відвідування від 19.03.2019 року № ВН 641/209/НП/АВ прийнято оскаржувану постанову. Обґрунтовуючи протиправність цього рішення, позивач зіслався на порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування, а також на відсутність у своїх діях складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Порушення порядку проведення інспекційного відвідування, на думку позивача, полягало у наступному:

відповідачем порушено терміни проведення інспекційного відвідування, а зміст наказу про його проведення від 11.03.2019 року суперечить змісту направлення від 11.03.2019 року щодо термінів проведення інспекційного відвідування;

в супереч порядку проведення інспекційного відвідування його проведено не одноособово інспектором праці ( ОСОБА_3 ), а із безпідставним залученням інших інспекторів, що є протиправним делегуванням повноважень іншим особам;

відповідачем неправомірно розпочато інспекційне відвідування та складено акт від 12.03.2019 року № ВН 642/209/НП у зв`язку із відсутністю об`єкта відвідування саме за адресою АДРЕСА_1 , адже і в наказі відповідача від 11 березня 2019 року № 267-о та направленні від 11 березня 2019 року визначена адреса місцезнаходження суб`єкта відвідування: АДРЕСА_3 ;

акт від 12.03.2019 року № ВН 642/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування у зв`язку із відсутністю об`єкта відвідування складено безпідставно, а причини неможливості проведення інспекційного відвідування не відповідають дійсності;

відповідачем порушено процедуру зупинення строку проведення інспекційного відвідування, оскільки належних підстав для прийняття такого рішення не було;

відповідачем неправомірно не враховано зауваження позивача до акту інспекційного відвідування, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення про застосування штрафних санкцій;

Протиправність спірної постанови про накладення штрафу від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС позивач мотивує ще й тим, що висновок про допуск до роботи без укладення трудових договорів 7 найманих працівників ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) є безпідставним, оскільки під час проведення інспекційного відвідування відповідачем не здобуто доказів того, що вказані в акті особи виконують роботу саме в інтересах позивачки.

Ухвалою від 07.05.2019 року позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

21.05.2019 року до суду надійшла заява позивача про усунення, вказаних в ухвалі від 07.05.2019 року, недоліків.

Ухвалою від 23.05.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.06.2019 року.

07.06.2019 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 41-43). У прохальній частині відзиву відповідач просить відмовити у задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови. Обґрунтовуючи підстави відзиву, відповідач зазначив, що 12.03.2019 року під час огляду місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підприємець була відсутня. У зв`язку із відсутністю ФОП ОСОБА_2 за місцем здійснення діяльності, працівниками Управління Держпраці у Вінницькій області 12.03.2019 року складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання документів. Строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 18.03.2019 року.

Також, при візуальному огляді місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться двоповерхова капітальна споруда. На першому поверсі розташований заклад громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_2». На другому поверсі розташовано магазин будівельних матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1». В зазначеному магазині виявлено двох жінок, які відрекомендувалися як ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 Вказані особи виконували функції з реалізації господарських товарів та повідомили, що являються працівниками ФОП ОСОБА_2 . Окрім ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на території виявлено сім осіб чоловічої статті, які були зайняті різними трудовими функціями, а саме:

- на складі будівельних матеріалів, одна особа чоловічої статі, яка відрекомендувалася ОСОБА_11 упаковувала тротуарну плитку;

- в одноповерховій капітальній споруді, прохід до якої здійснюється через склад будівельних матеріалів перебувало дві особи чоловічої статі, які здійснювали зварювальні роботи та відрекомендувалися як ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- в суміжному цеху відбувалось виробництво тротуарної плитки в якому виявлено двох осіб чоловічої статі, які ідентифікували себе як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначені особи повідомили, що прийшли 12.03.2019 на допомогу.

У зв`язку із відсутністю об`єкта відвідування 12.03.2019 року складено акт № ВН 642/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Розпочато ж інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 18 березня 2019 року за місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 на першому поверсі двоповерхової будівлі де знаходиться кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2». Під час заходу державного контролю була присутня ФОП ОСОБА_2 , інспектори праці ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

У день проведенні інспекційного відвідування, магазин будівельних матеріалів та меблів «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також вхід на склад будівельних матеріалів, виробничі та складські приміщення були зачинені.

За результатами інспекційного відвідування складено акт виявлених порушень вимог законодавства та винесено постанову про накладення штрафу відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Підставою для накладення штрафу став висновок про використання найманої праці семи працівників без оформлення трудових відносин ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ).

14.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про виклик для допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Крім цього за ініціативою суду вирішено викликати в якості свідка ОСОБА_8 , долучено до матеріалів справи подані учасниками справи докази, та постановлено усну ухвалу про витребування інших доказів.

21.06.2019 року до суду подано витребувані докази.

21.06.2019 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

27.06.2019 року до суду подано витребувані докази, а саме копія витягу з книги наказів Управління Держпраці у Вінницькій області та копія витягу з журналу вихідної кореспонденції Управління Держпраці у Вінницькій області.

03.07.2019 року на виконання ухвали суду відповідачем подано копії окремих документі, складених в процесі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 липня 2019 року.

У зв`язку із відпусткою судді судове засідання 23.07.2019 року не відбулося, а датою наступного засідання визначено 06.08.2019 року.

У судовому засіданні 06.08.2019 року судом у статусі свідків допитано ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що з 2008 по 2011 рік перебувала в декретній відпустці. З ОСОБА_2 познайомилася в 2017 році. Також повідомила, що з 2018 року допомагала ОСОБА_2 приблизно 2 рази на місяць на кухні в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» за грошову винагороду. Проте із 2019 року зареєструвалася як фізична особа-підприємець та орендувала приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі (кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2») у якому здійснює господарську діяльність самостійно.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що проживає в смт. Вендичани та є безробітнім. Під час перевірки ФОП ОСОБА_2 перебував на території цеху двоповерхової будівлі де на прохання про допомогу свого друга ОСОБА_16 проводив зварювальні роботи безоплатно.

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що є безробітнім та неофіційно займається будівельними роботами. Під час перевірки ФОП ОСОБА_2 перебував на території цеху двоповерхової будівлі де на прохання про допомогу свого друга ОСОБА_16 , разом із своїм братом ОСОБА_6 виготовляв тротуарну плитку безоплатно.

У судовому засіданні 06 серпня 2019 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, що наведені у адміністративному позові та зазначив, що ОСОБА_2 здійснює господарську діяльність згідно чинного законодавства та працю неоформлених працівників не використовує.

Натомість, представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись при цьому на обставини, що наведені у відзиві на позовну заяву та зазначив, що обставини, які встановлені під час інспекційного відвідування вказують на те, що ОСОБА_2 допустила працівників в кількості 7 осіб до виконання трудових функцій без укладання трудових договорів.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, покази свідків, дослідивши надані учасниками справи письмові докази, суд встановив наступне.

11 березня 2019 року головним державним інспектором ОСОБА_13 службовою запискою повідомлено першого заступника начальника Управління Держпраці у Вінницькій області Боковця В.А., про те, що від жителів смт. Вендичани надійшла інформація, що ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_2 використовують найману працю без оформлення трудових відносин (а.с.14).

11 березня 2019 року Управлінням Держпраці у Вінницькій області прийнято наказ № 267-О, яким інспектору Управління Держпраці у Вінницькій області ОСОБА_3, за участю начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів ОСОБА_21, головних державних інспекторів цього ж відділу ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 доручено провести інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 (юр. адреса: АДРЕСА_3 ) з питань додержання законодавства про працю за пунктами 3.1, 3.7, 3.9, 3.10, 11.1 форми акту, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2017 року № 1338. Вказаним наказом визначено період проведення інспекційного відвідування « 12.03.2019 та 22.03.2019» (а.с.15).

На підставі Наказу, 11 березня 2019 року за № 1082/04-03 видано направлення на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 за юридичною адресою АДРЕСА_3 . У направлені вказано, що воно є дійсним «з 12 по 13 березня 2019 р.» (а.с.16).

12 березня 2019 року інспектором праці ОСОБА_3 складено акт серії ВН 641/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування. Підставами складення акту від 12.03.2019 року серії ВН 641/209/НП вказано:

- ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування;

- ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю;

- ненадання керівником/працівниками об`єкта відвідування усних/письмових пояснень з питань, що стосується законодавства про працю;

- відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за адресою здійснення підприємницької діяльності;

- відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю.

У акті про неможливість проведення інспекційного відвідування зазначено, що строк його проведення зупинено до 18 березня 2019 року (а.с.17-19).

У зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, 12 березня 2019 року складено вимогу про надання/поновлення документів серії ВН № 641/209/НП. У вимозі вказано на необхідності надання до 18 березня 2019 року наступних документів:

- письмову інформацію про осіб, праця яких використовується за місцем провадження господарської діяльності;

- письмові трудові договори укладені з працівниками;

- повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу;

- документи, що підтверджують сплату ЄСВ з працівників;

- квитанція форми № 2 про подання звіту про прийняття працівників на роботу;

- інші документи (а.с.19).

13 березня 2019 року складено акт візуального огляду в якому зазначено, що 12.03.2019 року о 15 год. 25 хв. головним державним інспектором ОСОБА_3, за участі начальника відділу ОСОБА_21, головних державних інспекторів ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_25, здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 . Під час спроби проведення інспекційного відвідування, посадовими особами відповідача виявлено та задокументовано у акті обставини, які на їх думку, вказують на незаконне використання позивачем праці семи найманих працівників.

19 березня 2019 року працівниками Управлінням Держпраці у Вінницькій області складено акт інспекційного відвідування серії ВН № 641/209/НП/АВ, у якому йдеться про виявлення в ході інспекційного відвідування порушень ч. 1 ст. 21 та ч. 1, 3 ст. 24, ст. 253 КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, а саме допущення до роботи працівників без укладення трудових договорів (а.с.20-27).

22 березня 2019 року ОСОБА_2 надано зауваження до акту про неможливість проведення інспекційного відвідування від 12.03.2019 року та акту інспекційного відвідування від 19.03.2019 року (а.с.29-31).

Листом Управління Держпраці у Вінницькій області від 25.03.2019 № 1340/04-04 ОСОБА_2 повідомлено, що станом на кінець робочого дня (22.03.2019) зауважень до актів інспекційного відвідування не подано. Також повідомлено, що відповідач направляє два примірники припису від 25.03.2019, один з яких ОСОБА_2 повинна підписати та повернути інспектору праці не пізніше ніж через три дні з дати його отримання (а.с.33).

Приписом Управління Держпраці у Вінницькій області про усунення виявлених порушень від 25.03.2019 № 641/209/НП/АВ/П ОСОБА_2 зобов`язано усунути наявні на думку Управління порушення (а.с.95).

Листом Управління Держпраці у Вінницькій області від 26.03.2019 № 1355/04-04 ОСОБА_2 повідомлено, що зауваження до акта інспекційного відвідування від 19.03.2019 № 641/209/НП/АВ були направлені 22.03.2019 о 23 год. 47 хв. в неробочий час, які зареєстровано 25.03.2019 року, а отже нею було порушено п. 21 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю від 26.04.2017 № 295. Тому, надіслані зауваження не можуть бути враховані при вжитті заходів щодо притягнення винної особи до відповідальності (а.с.97).

Листом Управління Держпраці у Вінницькій області від 26.03.2019 № 1355/04-04 ОСОБА_2 повідомлено, що 12.03.2019 року інспекторами Управління Держпраці у Вінницькій області складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 12.03.2019 № ВН/641/209/НП із зазначенням обставин, що унеможливлюють проведення інспекційного відвідування (а.с.98).

09 квітня 2019 року на підставі акту інспекційного відвідування від 19.03.2019 № ВН/641/209/НП/АВ відповідачем прийнято постанову № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф в розмірі 876330 гривень. У вказаній постанові зазначено, що ФОП ОСОБА_2 допущено до роботи сімох найманих працівників ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) без оформлення з ними трудових відносин, чим допущено порушення абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с.34-36).

Спір у справі виник у зв`язку із тим, що позивач вважає, постанову від 09.04.2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС протиправною, оскільки мали місце порушення порядку проведення інспекційного відвідування, а також з огляду на безпідставність висновків відповідача про допуск ФОП ОСОБА_2 до роботи сімох найманих працівників без оформлення з ними трудових відносин.

Визначаючись щодо позовних вимог у контексті встановлених обставин справи та аргументів сторін, суд враховує наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) врегульовані Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон від 05.04.2007 № 877-V). Цей закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 1 Закону від 05.04.2007 № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Встановлення законодавцем такої форми перевірки як інспекційне відвідування обумовлено необхідністю реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, статтею 259 КЗпП України унормовано, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року передбачено, що Державна служба України з питань праці (Держпраця) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, зокрема, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пункту 7 вказаного положення Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 р. № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295).

Порядок № 295 (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Згідно статті 1 КЗпП України визначено, що КЗпП України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (ст. 265 КЗпП України)

Згідно ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Щодо аргументів позивача про порушення порядку проведення інспекційного відвідування, як підставу для скасування постанови, то надаючи їм оцінку суд виходить із таких мотивів.

Приписами пункту 5 Порядку № 295 визначено підстави для проведення інспекційного відвідування.

В силу п.п. 3 п. 5 Порядку № 295, інспекційні відвідування проводяться, в тому числі, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Судом встановлено, що інспекційне відвідування позивача проведено на підставі наказу № 267-о від 11.03.2019 року, підставою для прийняття якого стала службова записка начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно - правових актів Управління Держпраці у Вінницькій області ОСОБА_21 від 11.03.2019 року № 106 (а.с. 14, 15).

Наказ № 267-о від 11.03.2019 року зареєстровано у книзі наказів Управління Держпраці у Вінницькій області (а.с. 85-86). Своїм правом на оскарження Наказу № 267-о від 11.03.2019 року позивач не скористався, як на момент проведення інспекційного відвідування так і на час розгляду адміністративної справи зазначений акт індивідуальної дії був чинним. Тому суд критично оцінює висловлені у поясненнях аргументи сторони позивача про відсутність підстав для прийняття наказу і як наслідок про його незаконність.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів (пункт 10 Порядку № 295).

Безспірно встановлено, що позивач належить до категорії суб`єктів підприємницької діяльності інспекційне відвідування яких не може перевищувати двох робочих днів.

У п. 2 Наказу № 267-о від 11.03.2019 року зазначено: «інспекційне відвідування провести 12.03.2019 та 22.03.2019» (а.с. 15).

У направлені на проведення інспекційного відвідування зазначено, що воно є дійсним «з 12 по 13 березня 2019 р.» (а.с. 16).

Вимоги до розпорядчих документів органів державного нагляду (контролю) встановлені ст. 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V.

Частиною першою статті 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У абз. 7, 9 ч. 3 ст. 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V передбачено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, у тому числі, дата початку та дата закінчення заходу; вид заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону від 05.04.2007 № 877-V, посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для таких висновків: посвідчення - це розпорядчий документ, що видається на підставі наказу, та повинен відповідати йому; дата є обов`язковим елементом розпорядчого документу, оскільки це прямо передбачено Законом; як наслідок, дата проведення інспекційного відвідування зазначена у наказі повинна відповідати даті, зазначеній у направлені. Крім цього, важливість та необхідність точного визначення дати у розпорядчому документі обумовлена і тим, що згідно пункт 10 Порядку № 295 визначено максимальний строк проведення інспекційного відвідування, а тому зазначена у наказі та направленні дата, повинна давати можливість чітко встановити такий строк з метою надання оцінки правомірності проведення заходу.

При дослідженні розпорядчих документів на підставі яких проведено інспекційне відвідування позивачки судом встановлено, що наведених вище вимог відповідач не дотримався. На це зокрема вказує те, що зазначений у направлені строк його дійсності (з 12 по 13 березня 2019 року) не в повній мірі відповідає періоду вказаному у наказі («інспекційне відвідування провести 12.03.2019 та 22.03.2019»). Із буквального розуміння формулювання вжитому у наказі суд доходить висновку, що правомірним може вважатися інспекційне відвідування у два дні - 12.03.2019 року та 22.03.2019 року, в той час коли строк дійсності направлення два дні - 12 та 13.03.2019 року.

Щодо дійсних строків проведення інспекційного відвідування, то судом встановлено наступні обставини.

В акті інспекційного відвідування від 19.03.2019 року серії ВН № 641/209/НП/АВ (який став підставою для прийняття оскаржуваної постанови) зазначено, що датою початку інспекційного відвідування є 18.03.2019 року, а датою його завершення - 19.03.2019 року.

Разом із тим судом встановлено, що 12 березня 2019 року інспектором праці ОСОБА_3 складено акт серії ВН 641/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування.

У акті про неможливість проведення інспекційного відвідування зазначено, що строк його проведення зупинено до 18 березня 2019 року (а.с.17-19).

У зв`язку з відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, 12 березня 2019 року складено вимогу про надання/поновлення документів серії ВН № 641/209/НП.

Суд зазначає, що правовим наслідком зупинення проведення інспекційного відвідування є по перше - зупинення перебігу строків його проведення, а по друге - неможливість (відсутність законних підстав) вчинення відповідачем жодних дій у межах інспекційного відвідування.

Натомість, після прийняття рішення про зупинення проведення інспекційного відвідування відповідачем 13 березня 2019 року складено акт візуального огляду в якому зазначено, що 12.03.2019 року о 15 год. 25 хв. головним державним інспектором ОСОБА_3, за участі начальника відділу ОСОБА_21, головних державних інспекторів ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_25, здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 (а.с.78-80).

Суд оглянувши Акт візуального огляду від 13.03.2019 року із його змісту встановив, що саме він став основним джерелом інформації для висновків відповідача про те, що позивач в супереч встановленого порядку використовує працю семи найманих працівників. Зокрема у вказаному акті зазначено, що за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 розташована двоповерхова капітальна споруда за якою знаходяться складські та виробничі приміщення, склад будівельних матеріалів під відкритим небом; ліворуч від будівлі знаходиться автомийка.

При візуальному обстеженні двоповерхової будівлі встановлено, що на першому поверсі розташований заклад громадського харчування «ІНФОРМАЦІЯ_2», де діяльність здійснює ФОП ОСОБА_8 .

На другому поверсі будівлі розташований магазин будівельних матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1» в якому інспекторами зафіксовано двох осіб жіночої статі, які виконували трудові функції з реалізації господарських товарів, будівельних матеріалів.

На питання інспекторів щодо законності перебування в магазині, особи жіночої статі пред`явили копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_8 , але пізніше відрекомендувалися, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та повідомили, що є працівниками ФОП ОСОБА_2 та підтвердили цю інформацію підписами в Додатку № 1 до акту візуального огляду місця здійснення діяльності ФОП ОСОБА_2 а також усно пояснили, що ОСОБА_10 з 24.01.2018 року працює в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» продавцем-консультантом, до роботи її допустила ОСОБА_2 ; ОСОБА_9 стажується з лютого 2019 року на посаді продавця-консультанта в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що до роботи її допустила ОСОБА_2

Окрім зазначених осіб на території, в складських приміщеннях та виробничих приміщеннях розташованих по АДРЕСА_1 за двоповерховою будівлею кафе та магазину інспекторами праці ОСОБА_21 та ОСОБА_13 12.03.2019 року зафіксовано сімох осіб чоловічої статі, а саме:

- на складі будівельних матеріалів, одна особа чоловічої статі, яка відрекомендувалася ОСОБА_11 , який упаковував тротуарну плитку;

- в одноповерховій капітальній споруді, прохід до якої здійснюється через склад будівельних матеріалів перебувало дві особи чоловічої статі які здійснювали зварювальні роботи та відрекомендувалися як ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- в суміжному цеху відбувалось виробництво тротуарної плитки в якому зафіксовано двох осіб чоловічої статі, які ідентифікували себе як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначені особи повідомили, що прийшли 12.03.2019 на допомогу.

- покидаючи виробничі приміщення зафіксовано двох осіб чоловічої статі, які здійснювали укладку тротуарної плитки, та повідомили, що другий день розширяють під`їзний шлях до автомийки.

Жодна з вищезазначених осіб не надала будь-якої інформації про укладання трудових відносин. Під час проведення інспекційного відвідування двоповерхової будівлі, складських та виробничих приміщень розташованих по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не була присутньою. Також не встановлено місце перебування ОСОБА_2 , за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_3 ( а.с.78-80).

Аналізуючи зазначені обставини суд доходить висновку, що незважаючи на прийняття рішення про зупинення інспекційного відвідування, відповідач продовжував вчиняти дії по його проведенню. Зокрема ним збирались докази вчинення позивачем порушень (складено Акт візуального огляду від 13.03.2019 року, проведено фотографування та відеозйомку), які в подальшому лягли в основу акту інспекційного відвідування від 19.03.2019 року серії ВН № 641/209/НП/АВ (арк. 9-10 Акту) який, у свою чергу, став підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Процесуальний закон у статтях 73 - 76 встановив такі критерії оцінки доказів як їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Частиною 1 ст. 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Тому, з огляду на те, що Акт візуального огляду від 13.03.2019 року фото та відео матеріали зібрані відповідачем у той час коли інспекційне відвідування було зупинене, а відповідно і відповідачем не могли вчинятися жодні дії з метою встановлення обставин та фактів ймовірних порушень, суд доходить висновку про їх недопустимість як доказів вчинення позивачем порушення відповідальність за яке передбачена ст. 259 Кодексу законів про працю України.

Суд звертає увагу і на те, що незважаючи на складення 12.03.2019 року Акта серії ВН 641/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування, відповідачем у цей день отримано пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , про що вказано безпосередньо у Акті від 12.03.2019 року (а.с. 17). В подальшому ці пояснення стали підставою для висновків відповідача про порушення позивачем ст. 259 Кодексу законів про працю України. Однак, з огляду на те, що пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 отримано не у день проведення інспекційного відвідування (18 - 19.03.2019 року), а в день коли таке за висновками самого відповідача не відбулося, ці пояснення не можуть вважатися допустимими доказами вчинення позивачем порушень.

Крім того, прохід посадових осіб відповідача до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування (позивача у справі); фіксування проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки прямо свідчить про здійснення повноважень щодо проведення інспекційного відвідування (п. 11 Порядку № 295). Цей факт, окрім недопустимості зібраних відповідачем доказів, вказує ще й на те, що в процесі проведення інспекційного відвідування позивача відповідачем порушено передбачений пунктом 10 Порядку № 295 дводенний строк його проведення (виходячи із фактичних обставин справи інспекційне відвідування проводилося 12, 13, 18 та 19 березня 2019 року).

Також суд критично оцінює підстави із яких відповідачем 12.03.2019 року складено Акт серії ВН 641/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування та прийнято рішення про зупинення строку його проведення. Як встановлено судом, такими підставами зазначено:

- ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування;

- ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю;

- ненадання керівником/працівниками об`єкта відвідування усних/письмових пояснень з питань, що стосується законодавства про працю;

- відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за адресою здійснення підприємницької діяльності;

- відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю (а.с.17-19).

Однак, суд звертає увагу на те, що вказані підстави за своєю суттю не узгоджуються між собою та є взаємосуперечливими. Зокрема відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за адресою здійснення підприємницької діяльності виключає ймовірність вчинення об`єктом контролю дій чи допущення бездіяльності наслідком яких були б ненадання інформації, документів тощо, як і виключає підстави для висновку відповідача про відсутність таких документів у позивача.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Надавши правову оцінку обставинам пов`язаним із процедурою проведення інспекційного відвідування позивача суд встановив, що відповідачем допущено ряд вказаних вище порушень. Виявлені порушення вказують на те, що Управлінням Держпраці у Вінницькій області реалізовано повноваження із проведення контрольного заходу із недотриманням норм п. 1-2 ч. 2 ст. 2 КАС України, наслідком чого є висновок суду про протиправність оскаржуваної постанови від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС.

Щодо аргументів позивача про неправомірне залучення інспектором праці ( ОСОБА_3 ), інших інспекторів, у процесі інспекційного відвідування, то такі судом до уваги не беруться, оскільки підставою їх участі є наказ від 11.03.2019 року № 267-о «Про проведення інспекційного відвідування». При цьому Порядок № 295, на який посилається позивач, не містить прямих норм про допустимість проведення інспекційного відвідування лише інспектором праці одноособово.

Відносно доводів позивача про неврахування відповідачем поданих зауважень до акту інспекційного відвідування, то такі теж судом оцінюються критично, із наступних мотивів.

Судом встановлено, що датою акту інспекційного відвідування щодо позивача є 19.03.2019 року (а.с. 20).

Згідно п. 21 Порядку № 295, якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Однак, зауваження до акта перевірки позивачем подано електронною поштою 22.03.2019 року о 23 год 47 хв, тобто після завершення третього робочого дня на їх подання, що і стало правомірною підставою для неврахування їх відповідачем.

Надаючи оцінку аргументам позивача про відсутність у її діях складу порушення норм абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України (відсутність факту допуску до роботи без укладення трудових договорів 7 найманих працівників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) суд виходить із таких мотивів.

Нормативною підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, що стало предметом судового контролю, стала норма абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в силу якої юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Із тексту оскаржуваної позивачем постанови від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС встановлено, що основною підставою для її прийняття як і для висновків відповідача про фактичний допуск семи працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту) став акт візуального огляду місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 від 13.03.2019 року. Вказаний акт від 13.03.2019 року не може вважатися допустимим доказом вчинення позивачем порушення, оскільки його оформлено в день, коли законних підстав для проведення інспекційного відвідування не було, оскільки згідно рішення від 12.03.2019 року його проведення зупинено до 18.03.2019 року, а як зазначено у Акті інспекційного відвідування № ВН 641/209/НП/АВ від 19.03.2019 року, проведено інспекційне відвідування із 18.03.2019 року по 19.03.2019 року.

Щодо мотивів постанови про фактичний допуск позивачем ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до роботи без оформлення трудового договору (контракту), то відповідачем зазначено наступне: «13.03.2019 при проведенні інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_8 головним державним інспектором ОСОБА_17 (за участі інших інспекторів праці згідно направлення) у останньої було відібрано пояснення в якому ОСОБА_8 пояснила, що до реєстрації її як фізичної особи підприємця вона працювала кухарем в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» по АДРЕСА_1 та жодних документів, договорів з ФОП ОСОБА_2 не підписувала.

На другому поверсі будівлі розташований магазин будівельних матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_1» (ліворуч від сходів) та меблів (праворуч від сходів). В зазначеному магазині інспекторами праці зафіксовано двоє осіб жіночої статі, які виконували трудові функції з реалізації господарських товарів, будівельних матеріалів, що притаманно професії продавця - консультанта. На питання інспекторів праці щодо законності перебування даних осіб в магазині та виконання ними трудових функцій, особи спочатку ідентифікували себе як працівники ФОП ОСОБА_8 , при цьому пред`явили копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_8 Пізніше зафіксовані особи відрекомендувались як ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 та повідомили, що являються працівниками ФОП ОСОБА_2 .. Дану інформацію працівники підтвердили власними підписами в Додатку № 1 до акта візуального огляду місця здійснення діяльності ФОП ОСОБА_2 та 13.03.2019 інспекторам праці ОСОБА_12 та ОСОБА_21 ».

Із наведеного обґрунтування постанови, що оскаржується позивачем у справі, суд встановив, що докази які стали підставою для висновку відповідача про фактичний допуск позивачем ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до роботи без оформлення трудового договору стали не матеріали інспекційного відвідування позивача, а матеріали інспекційного відвідування іншої фізичної особи - підприємця. У судовому засіданні представники відповідача не змогли надати чітких пояснень щодо правових підстав для використання таких матеріалів при вирішенні питання про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності. На переконання суду використання цих матеріалів є недопустимим, оскільки у протилежному випадку, незважаючи на визначений Порядком дводенний строк для проведення перевірки, відповідач матиме можливість без урахування встановленої процедури інспекційного відвідування та гарантій прав об`єкта контролю при його проведенні, збирати будь які докази та використовувати їх для притягнення до відповідальності третіх осіб. Такий спосіб реалізації суб`єктом владних повноважень контрольних функцій є недопустимим з огляду ще й на те, що в силу норм ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідач повинен діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Окрім цього, свідок ОСОБА_15 повідомила, що з ОСОБА_2 познайомилася в 2017 році. Також повідомила, що з 2018 року допомагала ОСОБА_2 приблизно 2 рази на місяць на кухні в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2» за грошову винагороду. Проте із 2019 року (на момент проведення інспекційного відвідування позивача) зареєструвалася як фізична особа-підприємець та орендувала приміщення на першому поверсі двоповерхової будівлі (кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2») у якому здійснює господарську діяльність самостійно.

Щодо мотивів оскаржуваної постанови відповідача про фактичний допуск позивачем до роботи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , без оформлення трудового договору, то вони ґрунтуються на таких обставинах, що встановлені відповідачем: «в приміщеннях розташованих по АДРЕСА_1 за двоповерховою будівлею кафе та магазину інспекторами праці ОСОБА_21 та ОСОБА_22 12.03.2019 року зафіксовано осіб чоловічої статі, що були зайняті різними трудовими функціями:

- в одноповерховій капітальній споруді, прохід до якої здійснюється через склад будівельних матеріалів під відкритим небом, в цеху перебувало дві особи чоловічої статі, які виконували порізку металевого прокату, зварювальні роботи та роботи з монтажу елементів металоконструкції (залізного виробу). Інспектори праці пред`явили службові посвідчення та звернулись до присутніх чоловіків з проханням ідентифікувати себе. Один і чоловіків, який носив захисні окуляри, повідомив, що звати його ОСОБА_4 . Інший чоловік, старший за віком ідентифікував себе як ОСОБА_5 . Зазначені особи показали інспекторам праці прохід до іншого виробничого приміщення, з якого лунали звуки роботи електродвигунів та інші механічні звуки;

- в суміжному цеху відбувалось виробництво тротуарної плитки на вібропресі, біля якого знаходилось двоє осіб чоловічої статі: один засипав в матрицю сипучу суміш з пластифікатором, інший здійснював рівномірний розподіл суміші по матриці. Зазначені особи ідентифікували себе як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спочатку повідомили, що 12.03.2019 року вийшли допомогти, а потім говорили про виконання замовлення. В той же час інспекторами праці відмічено професіоналізм та високу інтенсивність праці присутніх осіб».

У мотивувальній частині оскаржуваної постанови від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС, відповідачем зазначено: «всі види трудових функцій, що виконували ідентифіковані вище особи відповідають видам економічної діяльності об`єкта відвідування, місце виконання ними робіт - відповідає місцю провадження господарської діяльності підприємця».

Окрім цього, свої висновки відповідач мотивував ще й із посиланням на дані із інтернет сайтів публічних закупівель, де розміщено інформацію про те, що у листопаді 2018 року ФОП ОСОБА_2 визнавалася переможцем на торгах із постачання плитки тротуарної та цегли червоної рядової.

Враховуючи роботи, що виконували ідентифіковані особи, а також факти постачання позивачем товарів, виробництво яких може бути результатом робіт ідентифікованих робіт, відповідач дійшов висновку про фактичний допуск позивачем до роботи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , без оформлення трудового договору.

Проте суд критично оцінює такі висновки та аргументи Управління Держпраці у Вінницькій області, виходячи із таких мотивів.

Щодо правового режиму приміщень розташованих по АДРЕСА_1 за двоповерховою будівлею кафе та магазину де інспекторами праці ОСОБА_21 та ОСОБА_22 зафіксовано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які були зайняті зазначеними роботами судом встановлено наступне.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 33631038 від 14.02.2015 року власником нежитлових будівель, торгово - офісного приміщення, кафе, складських приміщень по АДРЕСА_1 є ОСОБА_23 (а.с. 45).

ФОП ОСОБА_2 на підставі договору позички № 1 від 01.10.2017 року, укладеним із ОСОБА_23 строком на 1 рік, набувала право користування нежитловим приміщенням кафе площею 120 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Однак, на момент проведення інспекційного відвідування правовий статус користувача вказаними приміщеннями позивач втратила.

Щодо складських приміщень де виконувались роботи суд зазначає про відсутність законних підстав для висновку, що правовий титул на такі виник виключно у позивача. Тому висновки відповідача про те, що у приміщеннях які розташовані по АДРЕСА_1 за двоповерховою будівлею кафе та магазину де задокументовано працю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , здійснює підприємницьку діяльність виключно позивач у справі ґрунтуються на припущеннях.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_7 повідомили, що під час перевірки ФОП ОСОБА_2 перебували у складських приміщеннях на території двоповерхової будівлі де на прохання про допомогу свого друга ОСОБА_16 (чоловіка власниці приміщень) проводили зварювальні роботи та роботи із виготовлення тротуарної плитки безоплатно.

Щодо аргументів відповідача про те, що у листопаді 2018 року ФОП ОСОБА_2 визнавалася переможцем на торгах із постачання плитки тротуарної та цегли червоної рядової, а тому роботи які виконували ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , проводилися саме в інтересах позивача, то суд оцінює їх критично. По - перше, суд звертає увагу на те, що факт поставки позивачем (як переможцем публічних торгів) товарів, у листопаді 2018 року беззаперечно не вказує на те, що саме позивача слід вважати їх виробником; по - друге момент проведення інспекційного відвідування та момент виконання договорів поставки позивачем не співпадають. Зазначене свідчить про те, що мотиви оскаржуваної постанови відповідача ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд надавши правову оцінку постанові від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС, яка є предметом оскарження встановив, що відповідач вимог щодо урахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття не дотримався. При цьому, спірна постанова ґрунтується на суб`єктивних висновках та припущеннях відповідача, які знайшли своє спростування при розгляді цієї справи у суді. Зазначені недоліки в процедурі обґрунтування рішення суб`єктом владних повноважень, у сукупності із встановленими порушеннями процедури проведення інспекційного відвідування позивача у справі є підставою для задоволення позовних вимог та скасування постанови від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС.

Вирішуючи процесуальне питання пов`язане із розподілом понесених сторонами судових витрат, суд керуючись нормами ч. 1 ст. 139 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із Управління Держпраці у Вінницькій області в користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 8763,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Вінницькій області від 09 квітня 2019 року № ВН 641/209/НП/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Стягнути із Управління Держпраці у Вінницькій області в користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 8763,30 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят три гривні 30 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Управління Держпраці у Вінницькій області (вул. Магістратська, 37, м. Вінниця, 21050, )

Суддя Богоніс Михайло Богданович