Справа № 826/11082/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

13 вересня 2019 року м. Київ№ 826/11082/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №4 міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (02094, м.Київ, вул. Ю.Поправки, 14-А)
доДержавного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області
про скасування рішення №38389111 від 28.11.2017 ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Заступник керівника Київської місцевої прокуратури №4 міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області (далі по тексту - відповідач), в якому просить: скасувати рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко Ксенії Володимирівни від 28 листопада 2017 року №38389111, згідно з яким право власності на об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі №1-а та №2-а по вулиці Березняківській, 15 зареєстровано за Приватним підприємством «Акіл».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна нежитлові будівлі №1-а та №2-а по вулиці Березняківській, 15 проведено відповідачем з порушенням вимог законодавства, зокрема, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.

На думку позивача, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затверджений розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2007 року №1030 та зареєстрований управлінням державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва 01 листопада 2007 року за №447, який слугував підставою для реєстрації права власності за Приватним підприємством «Акіл», в силу положень статті 376 Цивільного кодексу України не може бути законною правовою підставою для набуття права власності на об`єкти нерухомості, оскільки Департамент не видавав, не реєстрував документів Приватного підприємства «Акіл», що дають право на виконання підготовчих, будівельних робіт та засвідчують готовність до експлуатації об`єкта будівництва за адресою: вулиця Березняківська, 15 у місті Києві. Також, за інформацією Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 травня 2018 року розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації №1030 від 30 жовтня 2007 року не виносилось. Крім того, за даними Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації остання не приймала розпорядження про присвоєння поштової адреси об`єктам нерухомого майна, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Березняківська, 15, які зареєстровані за Приватним підприємством «Акіл».

На переконання позивача, в порушення вимог статей 18, 22 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також пунктів 40,41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості відповідачем проведено за відсутності документів, необхідних для відповідної реєстрації.

Додатково в обґрунтування заявлених вимог позивач стверджував, що в акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 30 жовтня 2007 року №1030 замовником зазначений ОСОБА_1 та жодним чином не зазначена належність вказаного майна до Приватного підприємства «Акіл». Також, відсутні відомості про внесення зазначених нежитлових приміщень як внесок статутного капіталу Приватного підприємства «Акіл».

Також позивач просив врахувати, що судами доведено факт відсутності у Приватного підприємства «Акіл» документів, які б надавали право на використання земельної ділянки, розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Березняківська, 15.

Позивач просив врахувати, що порушення інтересів держави в даному випадку полягає в тому, що Київська міська рада позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою по вулиці Березняківській, 15 у місті Києві площею 158,5 кв.м. та 59,9 кв.м. внаслідок незаконної державної реєстрації права власності на нежитлові будівлі за цією адресою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у визначений судом строк не надав відзиву на адміністративний позов, як і не повідомив причин неможливості його подання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Згідно положень статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на момент звернення до суду з даним адміністративним позовом) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина 3 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина 4 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини 5 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

За приписами частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (в редакції станом на момент звернення з даним адміністративним позовом) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох «виключних» випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Суд зазначає, що перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу.

В позовній заяві прокурор зазначив, що належним позивачем по даній справі є Київська міська рада, яка відповідно до вимог статті 9 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями щодо розпорядження землями на території міста Києва. При цьому, прокурор стверджував, що Київською міською радою жодних заходів щодо захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Києва, спрямованих на скасування незаконної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, розташованого на земельній ділянці не вжито, що свідчить про наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Київської міської ради.

Водночас, суд зазначає, що «не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Водночас, суд зазначає, що посилань прокурора у наданих поясненнях на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Разом з тим, прокурором не надано належних та допустимих доказів, що надали б підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Київською міською радою, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій в частині здійснення повноважень щодо розпорядження землями на території міста Києва.

Наявний в матеріалах справи лист Київської місцевої прокуратури №4 від 31 травня 2018 року №53-4726вих., адресований Київській міської раді, щодо наміру прокуратури звернутись до суду із адміністративним позовом про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання акту недійсним не є доказом належності уповноваження Київською міською радою прокурора на представництво її інтересів у даному спорі.

Крім того, суд зазначає, що не звернення, в даному випадку Київської міської ради з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі №465/3551/16, від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 926/03/18, від 23 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 06 лютого 2019 року №927/246/18, від 15 серпня 2019 року у справі №520/985/19.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що прокурор за поданим у цій справі позовом не може мати статус позивача, відповідно не має адміністративної процесуальної дієздатності для звернення до суду з цим позовом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №806/3184/18.

Пунктом 1 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Оскільки прокурором не доведено, що захист інтересів у сфері розпорядження землями на території міста Києва не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а в ході вирішення даної справи судом встановлено відсутність у прокурора повноважень на подання даного позову в інтересах держави, адже її інтереси представлені відповідним органом - Київською міською радою, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Вимогами частини 3 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 9, 229, 240, 243, 248, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №4 міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області про скасування рішення про державну реєстрацію права власності - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Федорчук А.Б.