Справа № 592/14282/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р.Справа № 592/14282/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Хитров Б.В., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, повний текст складено 04.06.19 року по справі № 592/14282/17
за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2
до Міністерства оборони України
про визнання рішення суб`єкта владних повноважень неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про визнання протиправним рішення Міністерства оборони України від 28 липня 2017 року, протокол №79 - про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача вчинити дії - виплату одноразової грошової допомоги позивачу в порядку та розмірі, передбаченому Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його син - прапорщик контрактної служби ЗСУ ОСОБА_3 , 1962 року народження, 31 січня 2015 року призваний на військову службу, а 29 вересня 2015 року з ним укладений річний контракт про проходження військової служби в Збройних силах України у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (згодом - військова частина № НОМЕР_2 ). 19 листопада 2015 року ОСОБА_3 було вбито в орендованій ним квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Вбивство вчинене ОСОБА_4 за що він був засуджений вироком Дружківського міського суду Донецької області від 11 листопада 2016 року за ст.115 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі. Вирок набув чинності 16 лютого 2017 року. Згідно витягу з протоколу засідання ЦВЛК МО України №1820 від 26 червня 2017 р. смерть ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби. ОСОБА_2 як батько загиблого військовослужбовця, вважав, що на нього поширюється дія Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а тому звернувся до Міністерства оборони України з вимогою про виплату йому одноразової грошової допомоги.

15 серпня 2018 року позивач ОСОБА_2 помер, в зв`язку з чим до участі у справі у якості позивача, на підставі ст.52 КАС України (в порядку процесуального правонаступництва) та ст.1266 ЦК України залучено внука позивача ОСОБА_1 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2019 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом від 28 липня 2017 року №79 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 . Зобов`язано Міністерство оборони України вчинити необхідні дії, пов`язані із повторним розглядом документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , в порядку і в розмірі, встановленому Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей з врахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки на момент розгляду Комісією Міноборони документів (28.07.2017 року), наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.12.2015 №1060 був чинний та не скасований. Крім того, зазначає, що надані представником позивача документи датовані 2018 та 2019 роками, тобто після прийняття рішення Комісією Міноборони.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження у справі - закриттю, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 31 січня 2015 року ОСОБА_3 , 1962 року народження, був призваний на військову службу, а 29 вересня 2015 року з ним укладений річний контракт про проходження військової служби в Збройних силах України у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 17 вересня 2015 року Береговий набув статус учасника бойових дій оскільки з 17.04.2015 р. по 22.07.2015 р. брав участь в АТО в Донецькій і Луганській областях.

19 листопада 2015 року ОСОБА_3 загинув внаслідок умисного вбивства, яке вчинила цивільна особа ОСОБА_4 . Вбивство вчинене в квартирі, яку винаймав ОСОБА_3 за місцем служби у АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується вироком Дружківського міського суду від 11 листопада 2016 року, яким Лисенка засуджено за ст.115 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі. Вирок набув чинності згідно ухвали Донецького апеляційного суду від 16 лютого 2017 року.

В травні 2017 року Сумським обласним військовим комісаріатом, згідно заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги, зібрані необхідні документи, які направлені до відповідача на розгляд відповідної комісії.

28 липня 2017 року рішення Комісії Міноборони, викладеним у п.85 протоколу №79, батьку загиблого відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що прапорщик ОСОБА_3 на час смерті самовільно залишив розташування військової частини і знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тобто, його смерть є наслідком вчинення ним злочину.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у Міністерства оборони України не існувало правових підстав для прийняття рішення про відмову позивачу в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, доказів правомірності свого рішення Міністерством оборони України не надано.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

В той же час, ст.ст.1218, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Згідно статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 805/529/17-а.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправним рішення Міністерства оборони України від 28 липня 2017 року, протокол № 79 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача вчинити дії - виплату одноразової грошової допомоги позивачу в порядку та розмірі, передбаченому Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосовно виплати одноразової грошової допомоги батьку загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 не вирішено, а тому право на одноразову грошову допомогу померлий не набув.

Отже, колегія суддів вважає, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі: у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2019 року, яке постановлено з порушенням норм права, і закриття провадження у даній справі.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2019 року по справі № 592/14282/17 скасувати.
Провадження по справі № 592/14282/17 за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про визнання рішення суб`єкта владних повноважень неправомірним та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 20.09.2019 року