Справа № 826/382/17
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/382/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась до суду з позовом у якому просила стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 279 901,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб яка на день звернення до суду відповідачем не сплачена і існує більше 60 днів з дня надсилання податкової вимоги.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем 31 травня 2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних суд податків до бюджету відповідачем.

За результатами якої складено акт № 136/26-54-13-06-17-, яким встановлено порушення відповідачем:

пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України). а саме: неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік;

пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 167.1 ст. 167 ПК України внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 206175,26 грн.;

п. 16.1 під. 10 роз. ХХ ПК України, внаслідок чого не нараховано та не сплачено військовий збір у розмірі 15508,82 грн.

На підставі зазначеного акта позивачем сформовано:

податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 257889,08., у тому числі за основним платежем - 206175,26 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 51713,82 грн.;

податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір у розмірі 19386,03 грн., у тому числі за основним платежем - 15508,82 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3877,21 грн.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Доказів сплати вказаних вище самостійно визначених податкових зобов`язань відповідачем не надано.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має заборгованість, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 16.09.2015 № .

Відповідно до п. 58.1 ПК України, у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V ПК України, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Між тим, доказів оскарження позивачем вищезазначених податкових повідомлень-рішень протягом строку, який передбачений п. 57.3ст. 57 ПК України, в матеріалах справи не міститься. У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2016 року податковим органом сформовано податкову вимогу № 7017-17 на суму 279901,73 грн., у тому числі за основним платежем - 221684,08 грн., штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 56591,03 грн., пеня - 2626,62 грн.

Вказана вимога направлена на податкову адресу відповідача, однак до позивача повернуто конверт з довідкою ф.20 «за закінченням терміну зберігання».

Доказів оскарження податкової вимоги, у загальному розмірі 279901,73 грн. матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 93.5 ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Органи державної податкової служби згідно п. 20.1.8 ст. 20 ПК України мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями ст. 242 КАС України - рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 липня 2017 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Костюк Л.О.

Суддя Степанюк А.Г.