Справа № 420/811/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. Категорія: 111030000м.ОдесаСправа № 420/811/19
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к позивачаДьяков В.О. (ордер, адвокат)
Пред-к відповідачаАветюк С.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУТАР ТРЕЙД" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року, мотивуючи його тим, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари-послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року позов задоволено. Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року - визнано протиправним та скасовано. Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року - визнано протиправним та скасовано. Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року - визнано протиправним та скасовано. Податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 07.11.2018 року - визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що в первинних документах зазначено господарські операції, які фактично не могли бути виконанні (надані), у зв'язку з чим, первинні документи (податкові накладні), виписані контрагентом не мають юридичної сили первинних документів, і як слідство, позивач неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "БУТАР ТРЕЙД", зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 24.03.2015 року, за № 1 032082. Основний вид діяльності згідно КВЕД: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (т.ІІ, а.с.20).

Судом встановлено, що 01 липня 2016 року, Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" та Товариство з обмеженою відповідальністю "БУТАР ТРЕЙД" (Лізингоодержувач), уклали договір фінансового лізингу №4Б16053ЛИ (т.ІІ, а.с.217-222).

Згідно умов договору фінансового лізингу №4Б16053ЛИ від 01 липня 2016 року, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" передав позивачеві у платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність нерухоме майно за адресами (предмет фінансового лізингу) : - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова, будинок 40-А. Загальна площа майна складає 228,5 кв.м. (контора, адміністративна будівля, пожежне депо, розливочна, вагова з навісом, трансформаторна підстанція, нежитлова будівля, лабораторії, механічна майстерня, гараж, вбиральня, мазутна насосна, гараж, резервуарний парк світлих нафтопродуктів, резервуарний парк темних нафтопродуктів, роздаточна естакада, огорожа, ворота); - Одеська область, Фрунзівський район, смт. Затишшя, вул. Зелена, буд.5. Загальна площа нерухомого майна 939,8 кв.м. (будівля, адміністративна будівля, лабораторія, КПП, насосна, пожежне депо, резервуари) (т.ІІ, а.с.223).

Згідно частини 4 договору фінансового лізингу - протягом усієї дії договору майно є власністю банка (т.ІІ, а.с.218).

15.06.2017 року, договір фінансового лізингу №4Б16053ЛИ від 01 липня 2016 року, було достроково розірвано згідно повідомлення № Э.Upr1/3-67105 від 31.05.2017 року (т.ІІ, а.с.236).

ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" передало, а ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" прийняв на праві власності нерухоме майно, що було предметом договору фінансового лізингу, згідно Акту прийому-передачі майна від 15.06.2017 року (т.ІІ, а.с.237).

Судом встановлено, що 01.08.2016 року, між ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" (Замовник) та ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙД" (Виконавець) укладено: Договір про надання послуг № 11/01-08 (т.ІІ, а.с.139-141) та Договір про надання послуг №17/01-08 (т.ІІ, а.с.180-235).

Відповідно до умов договорів №11/01-08 від 01.08.2016 року та №17/01-08 від 01.08.2016 року, Виконавець зобов'язується за завданням Замовника (письмовими або усними), надати своїми силами та засобами послуги по прийманню, розміщенню, та відпуску нафтопродуктів Замовника за адресами: - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова, 40 "А"; - Одеська область, Захарівський район, смт. Затишшя, вул. Зелена, буд.5.

Замовник зобов'язується оплатити послуги, а також компенсувати витрати, що понесені Виконавцем в рамках виконання даних договорів (т.ІІ, а.с.139, 180).

Крім того, Виконавець зобов'язаний, зокрема: надавати послуги, передбачені даним Договором згідно діючих норм та вимог передбачених діючим законодавством України, здійснювати оплату всіх необхідних платежів по утриманню нафтобази, у тому числі загальновиробничих, адміністративних та комунальних витрат, пов'язаних з експлуатацією нафтобази та надати Замовнику документи, що підтверджують такі витрати; вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності нафтопродуктів; надавати Замовнику можливість проводити перевірку надання послуг, протягом всього періоду дії договору.

Розмір плати за надані послуги передбачені п. 1. договорів № 11/01-08 від 01.08.2016 року та № 17/01-08 від 01.08.2016 року, узгоджується сторонами у додаткових угодах до договорів. Вартість додаткових послуг по договорам, узгоджується Сторонами у додаткових угодах до договорів. Послуги, вважаються фактично наданими, з моменту підписання сторонами актів наданих послуг, обов'язок по складанню яких покладається на Виконавця. Акт наданих послуг складається останнім числом місяця, в якому надавалися послуги, та надається Замовнику не пізніше 10 днів з дати складання акту.

На підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ "БУТАР-ТРЕЙД" та ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙД", під час судового розгляду справи позивачем були надані копії: додаткових угод до договорів № 11/01-08 від 01.08.2016 року та № 17/01-08 від 01.08.2016 року (т. ІІ, а.с.142-153, а.с.183-195), актів прийому-передачі послуг (т. ІІ, а.с.154-164, а.с.195-205) та податкових накладних (т. ІІ, а.с.165-179, а.с.206-216).

Головним управлінням ДФС в Одеській області, на підставі наказу №6690 від 05.09.2018 року, проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "БУТАР ТРЕЙД" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25.03.2015 року по 30.06.2018 року.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено Акт № 767/15-32-14-14/39707294 від 17.10.2018 року (т.ІІ, а.с.39-86).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області встановлені порушення ТОВ "БУТАР ТРЕЙД": - 1. п.44.1.44.2 ст.44 та пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток за 1-е півріччя 2018 року всього у розмірі 531 100,00 грн.; - 2. п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п.44.1 ст.44. п.п. "а" п. 185.1 сг. 185, п. 187.6. ст. 187. п. 188.1. ст. 188, п. 198.1, п. 198.2. п 198.3. п 198.6 ст 198. п. 201.1., п. 201.10. ст.201 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010 року (із змінами та доповненнями), п. 2 ст.3. п. 1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 966-ХІV від 16.07.1999 року, п 5, 8, 12, 14 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 року "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за № 137/28267, в результаті чого: а) занижено податок на додану вартість на загальну суму 107 758 970,00 грн., в тому числі: за жовтень 2016 року в сумі 17120,00 грн., за грудень 2016 року в сумі 118,00 грн., за січень 2017 року в сумі 1186,00 грн., за лютий 2017 року в сумі 36 092,00 грн., за березень 2017 року в сумі 619,00 грн., за липень 2017 року в сумі 107 702 339,00 грн., за серпень 2017 року в сумі 106, 00 грн., за вересень 2017 року в сумі 119,00 грн., за жовтень 2017 року в сумі 110,00 грн., за листопад 2017 року в сумі 110,00 грн., за грудень 2017 року в сумі 103,00 грн., за січень 2018 року в сумі 121,00 грн., за лютий 2018 року в сумі 121,00 грн., за березень 2018 року в сумі 122,00 грн.; б) завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду/або податку, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню (рядок 21 Декларації) за червень 2018 року у сумі 50 256,00 грн.; в) підприємством ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" не здійснено реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних при визначенні податкових зобов'язань за липень 2017 року на суму ПДВ 107 713 086,00 грн., внаслідок чого порушено граничний термін реєстрації податкової накладної на відповідну суму ПДВ за липень 2017 року.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, посадовими особами органу державної податкової служби зазначено: "…перевіркою встановлено необґрунтоване віднесення до складу показників рядку 2180 "Інші операційні витрати" вартості послуг, нібито отриманих (виконаних) підприємством ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙД" по якому на дату проведення перевірки не надано достатній обсяг підтверджуючих документів бухгалтерського та податкового обліку, підтверджуючих доказ прямого зв'язку витрат на придбання даних послуг з фінансово-господарською діяльністю ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" та наступною реалізацією товарів (виконанням робіт, наданням послуг) перевіряємим підприємством…" (т.ІІ, а.с.44).

На сторінці 14 акту перевірки № 767/15-32-14-14/39707294 від 17.10.2018 року, вказано: "...часткова вартість послуг у розмірі 50 400 грн., нібито отриманих від контрагента ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙД", та відображена підприємством ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" у складі показників рядка 2180 Звіту про фінансовий результат (форма 2-м), взагалі не підтверджена жодним документом первинного бухгалтерського та податкового обліку, оскільки до перевірки надано вищезазначені акти приймання-передачі виконаних послуг на суму 480 700,00 (крім того ПДВ) у той час як відповідні операції відображено бухгалтерською проводкой Дт84.2"ВВ" Кт6ЗІ "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" на суму 531100 грн…" (т.ІІ, а.с.52).

Таким чином, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку про юридичну дефектність первинних документів між ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" та ТОВ "ПОЛЮС ТРЕЙД".

Стосовно відносин позивача з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", то на думку ГУ ДФС в Одеській області, повернення матеріальних активів за договором фінансового лізингу вважається постачанням товарів, а для ТОВ "БУТАР ТРЕЙД", який повертає об'єкт фінансово лізингу банку без придбання такого об'єкта у власність, така передача прирівнюється для цілей оподаткування ПДВ до зворотного продажу такого об'єкту. Тому, на думку контролюючого органу, позивачем занижено податкові зобов'язання в частині не складання та не реєстрації в ЄРПН податкової накладної щодо постачання нерухомого майна на адресу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на загальну суму ПДВ 107 713 086,00 гривень.

На підставі Акту перевірки №767/15-32-14-14/39707294 від 17.10.2018 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області було винесено: - податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2018 року, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 531 100,00 грн. (т.ІІ, а.с.114); - податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2018 року, яким встановлено завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 50 256,00 грн. (т.ІІ, а.с.115); - податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2018 року, яким застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 53 856 543, 00 грн., за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 107 713 806,00 грн. (т.ІІ, а.с.116); - податкове повідомлення-рішення № від 07.11.2018 року, яким збільшено суму податкового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 134 698 712,00 грн. (основний платіж - 107 758 970,00 грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) - 26 939 742,00 грн.) (т.ІІ, а.с.117).

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Натомість, позивач надав належні докази, що підтверджують здійснення операцій ТОВ "БУТАР ТРЕЙД" з контрагентами та правомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704.

За змістом частини 1 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

На підставі частини 1 та частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно підпункту 2.1, підпункту 2.2 пункту 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

За змістом пункту 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

На підставі пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

На підставі пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За правилами пункту 200.4 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган, зокрема, у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування.

Згідно п. п. «а» п. 185.1 cт. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (п. п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Постачанням товарів також вважаються фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу.

Колегія суддів наголошує, що повної сплати всіє суми лізингових платежів за Договором фінансового лізингу № 4Б16053ЛИ від 01 липня 2016 року не було, а тому згідно частини 4 вказаного договору майно перебуває у власності Банка.

Водночас, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

б) дата відвантаження товарів.

Таким чином, операції із фактичної передачі майна за договором лізингу 02.07.2016 від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» майна визначеного договором лізингу № 4Б16045ЛИ від 02.07.2016 є постачанням товарів в розумінні п. п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Згідно із п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Пунктом 197.12 статті 197 ПК України визначено, що звільняються від оподаткування операції банків та інших фінансових установ з постачання (продажу, відчуження іншим способом) майна, що передане фізичними особами, а також суб'єктами підприємницької діяльності - приватними підприємцями та іншими особами, які не є платниками податку, у заставу, у тому числі іпотеку, та на яке було звернено стягнення.

Звільняються від оподаткування операції банків та інших фінансових установ з постачання майна, набутого ними у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно. Звільнення від оподаткування стосується тієї частини вартості майна, за якою воно було набуте у власність в рахунок погашення зобов'язань за договором кредиту (позики).

У податковій накладній, складеній і зареєстрованій ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку на додану вартість 460 072 168, 00 грн. (при цьому податок на додану вартість складає 0,00 грн.), усього обсягів операцій, звільнених від оподаткування (код ставки 903), номенклатура товарів/послуг продавця - нерухоме майно, код пільги 14060446.

Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згідно пункту 197.12 статті 197 ПК України сформовано та зареєстровано податкову накладну, що є підтвердженням доказу того, що дані операції з прийняття - передачі майна по Договору фінансового лізингу звільнені від оподаткування, так як код пільги вказує на те, що це майно, набуте банком у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано: - інформаційну довідку № 158554712 від 05.03.2019 відповідно до якої нерухоме майно за адресом: Одеська обл., Тарутинський район, смт. Березине, вул. Жуковського, 36: будівля, Адмін. «А»; операторська «Б»; котельня, «В»; вбиральня «Г»; пункт, «Д»; роздаточна «Е»; насосна «Ж»; склад «З», навіс «И»; слив «І»; естакада, «І-ІІІ»; мостіня, F; №1-30 резервуари - набуто ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору іпотеки від 08.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. за № 4627 в рахунок погашення зобов'язань боржника за кредитним договором;- інформаційну довідку № 158554013 від 05.03.2019 відповідно до якої нерухоме майно за адресом: Одеська область, Балтський район, с. Білине, вул. Привокзальна, буд.1: літера «А» - адмінбудівля загальною площею 497,5 кв.м., літера «В», - котельня, літера «Г» - гараж, літера «Д» - гараж, літера «Е» - операторська, літера «К» - склад, літера «Л» - прохідна, літера «М» - вбиральня, літера «Н» - пождепо, №1-24 резервуари - набуто ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору іпотеки від 08.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Крючковою Т.В. за № 4625 в рахунок погашення зобов'язань боржника за кредитним договором.

У пункті 3.1.2.1.4. Акту перевірки зазначено, що позивачем здійснено не складання та не реєстрацію в ЄРПН податкової накладної щодо постачання нерухомого майна на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на загальну суму ПДВ 86391329 грн.

Пунктом 201.1. cт. 201 ПК України (далі - ПК) вказано, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим кодексом термін. Відповідно до п. 201.10. вищезгаданої статті ПКУ передбачено, що податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг, є для покупця таких товарів/ послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. В разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим кодексом.

В свою чергу, за правилами пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Тобто, правопорушенням, за яке на платника податків може бути накладено штрафні санкції є винне діяння такого платника податків.

Крім того, пунктом 1201.2 статті 1201 ПК України передбачено, що відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 Кодексу, податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу штрафні санкції, передбачені вказаним пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Отже, за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені Кодексом, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

У листі від 13.11.2018 за вих. № 11 позивач звернувся до AT КБ «Приватбанк» з проханням здійснити відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України розрахунок корегування податкової накладної, яка була зареєстрована 29.11.2018 за № 1700, з урахуванням операції з повернення майна за договором лізингу № 4Б16045ЛИ від 02.07.2016.

Пунктом 192.1 статті 192 ПК України зазначається, що після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Однак, як вбачається із поданих доказів розрахунок коригування податкової накладної не було зареєстровано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Положеннями статті 192 ПК України встановлено, що розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Отримувач (позивач) має можливість зареєструвати такий розрахунок коригування за умови виконання постачальником свого обов'язку надіслати складений ним розрахунок- коригування на зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг отримувачу. Таким чином, не можуть бути застосовані до позивача (покупця) штрафні санкції, передбачені пунктом 1201. 1 статті 1201 Податкового кодексу України, якщо продавець не виконав свого обов'язку з надіслання розрахунку коригування отримувачу.

Такі обставини унеможливлюють реєстрацію позивачем розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд у постанові від 06.08.2018 по справі № 818/1447/16.

Окрім того, Верховний суд зазначає, що у даному випадку невикористання платником податку права на звернення з заявою-скаргою на продавця (постачальника) не є обов'язком, оскільки положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не надають права звертатися з заявою-скаргою на продавця товарів у разі несвоєчасного надіслання покупцю розрахунків коригування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Європейський суд та національне законодавство чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагента.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що поняття «Добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування та податкового законодавства, а тому можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента-постачальника, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання Позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є безумовною підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та не є підставою для позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Також, щодо відносин з ТОВ «Полюс Трейд», слід зазначити, що посадовими особами органу державної податкової служби в ході проведення перевірки зазначено, що «Перевіркою встановлено необґрунтоване віднесення до складу показників рядку 2180 «Інші операційні витрати» вартості послуг, нібито отриманих (виконаних) підприємством ТОВ «Полюс Трейд» код 37678817, по якому на дату проведення перевірки не надано достатній обсяг підтверджуючих документів бухгалтерського та податкового обліку, підтверджуючих доказ прямого зв'язку витрат на придбання даних послуг з фінансово-господарською діяльністю ТОВ «Бутар Трейд» та наступною реалізацією товарів (виконанням робіт, наданням послуг) перевіряємим підприємством» (стор. 6 Акту перевірки).

Як убачається на стор. 14 Акту перевірки зазначено, «...часткова вартість послугу розмірі 50400 грн., нібито отриманих від контрагента ТОВ «Полюс Трейд», та відображена підприємством ТОВ «Бутар Трейд» у складі показників рядка 2180 Звіту про фінансовий результат (форма 2-м), взагалі не підтверджена жодним документом первинного бухгалтерського та податкового обліку, оскільки до перевірки надано вищезазначені акти приймання-передачі виконаних послуг на суму 480 700 грн. (крім ПДВ) у той час як відповідні операції відображено бухгалтерськой проводкой Дт84.2«ВВ» КтбЗІ «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 531 100 грн.».

На стор. 9-10 Акту перевірки в табличному вигляді зазначені акти приймання- передачі виконаних послуг по контрагенту ТОВ «БУТАР ТРЕЙД» - ТОВ «ПОЛЮС ТРЕЙД», однак, якщо підсумувати стовпці «Загальна сума коштів що підлягає сплаті», то в стовпці «Ітого» вийде сума 627 240,00 грн., а не 576 840,00 грн. як зазначено в Акті перевірки. Перевіряючим помилково підставлено у стовпець «Ітого» загальну суму, що була сплачена та задекларована згідно податковим накладним (576 840, 00 грн.).

Позивач зазначає, що таку помилку підтверджує підрахована сума у стовпці «Сума ПДВ», яка складає не 96 140, 00 грн. - а 104 540,00 грн. Підсумкова сума 96 140,00 грн. у стовпці «Сума ПДВ» складає 1/6 (20%) від загальної суми, що була сплачена та задекларована згідно податковим накладним (576 840, 00 грн.), що відповідають первинним документам ТОВ «Бутар Трейд».

У абзаці 4 на сторінці 14 Акту перевірки, підтверджується помилковість або некомпетентність інспекторів-ревізорів про те, що «часткова вартість послуг у розмірі 50 400,00 грн., отриманих від ТОВ «Полюс Трейд», та відображена у складі показників рядка 2180 Звіту про фінансовий результат (форма 2-м), взагалі не підтверджена жодним документом первинного бухгалтерського та податкового обліку, оскільки до перевірки надано вищезазначені акти приймання-передачі виконаних послуг на суму 480 700,00 грн. (крім ПДВ) у той час як відповідні операції відображено бухгалтерською проводкою ДТ84.2 «ВВ» КтбЗІ «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» на суму 531 100,00 грн.»

Сума наданих послуг за серпень 2016 року по договору №11/01- 08 у сумі 25 200,00 грн. (у тому числі ПДВ 4200, 00 грн.) та по договору №17/01-08 у розмірі 25 200,00 грн. (у тому числі ПДВ 4200,00 грн., які разом складають 50 400,00 грн. (у тому числі ПДВ 8400,00 грн.), не входять до загальної суми по податковим накладним з тієї причини, що позивач став платником податку на додану вартість лише з 01 вересня 2016 року.

З Актів прийому-передачі виконаних послуг вбачається, що загальна сума наданих послуг складає 627 240 грн. у тому числі ПДВ 104 540, 00 грн., а по податковим накладним задекларовано надання послуг на суму 576 840, 00 грн., з яких сума послуг 480 700, 00 грн. та ПДВ 96 140, 00 грн.

Не заслуговують на увагу висновки Акту перевірки про нібито не підтвердження часткової вартості отриманих послуг від ТОВ «ПОЛЮС ТРЕЙД» у розмірі 50 400 грн. жодним документом, тому що, як до перевірки, так і до матеріалів справи було надано Акти прийому-передачі виконаних послуг за серпень 2016 року по договорами №11/01-08 та №17/01-08.

Таким чином, перевіряючий не взяв до уваги первинні документи ТОВ «Полюс Трейд» за відповідний період, у результаті чого зробив помилковий висновок, що не ґрунтується на жодних доказах.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі № 420/811/19, - залишити без змін.

Стягнути до Державного бюджету (стягувачем є Державна судова адміністрація, отримувач коштів УК в м. Одесі/Приморський район/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок 1007, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 28 815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 18 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.