Справа № 520/5304/19
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 вересня 2019 року

Київ

справа №520/5304/19

адміністративне провадження №К/9901/26451/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 у справі №520/5304/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДФС у Харківській області 13.09.2019, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргу до Верховного Суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень судом з`ясовано, що відкриваючи провадження у справі №520/5304/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дії відповідача щодо надання позивачу податкової консультації такими, що не відповідають вимогам закону, протиправними; зобов`язання відповідача надати позивачу податкову консультацію, що відповідає вимогам пункту 52.3 статті 52 Податкового кодексу України та містить висновок щодо практичного застосування норм права із врахуванням положень чинного законодавства щодо отримання позичальником коштів у національній валюті, а повернення позики у еквіваленті іноземної валюти та з врахуванням інфляційних втрат при її поверненні Харківський окружний адміністративний суд відкриваючи провадження у справі відніс дану справу до категорії справ незначної складності та дійшов висновку про можливість її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 адміністративний позов залишено без задоволення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано неправомірними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо надання ОСОБА_1 податкової консультації №1954/К/ІПК/ 20-40-13-02-11 від 03.05.2019 та постановлено зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 10.04.2019 про надання податкової консультації відповідно до вимог пункту 52.3 статті 52 Податкового кодексу України з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві визначено Главою 2 Розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України .

Так, статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано питання стосовно права на касаційне оскарження, за змістом частини першої якої учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, за змістом наведених законодавчих приписів право на касаційне оскарження судового рішення мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, однак лише у визначених законом випадках.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За визначенням пункту двадцятого частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено перелік категорій справ незначної складності, який не є вичерпним. При цьому за змістом пункту десятого названої норми процесуального закону для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення вказаної правової норми процесуального закону узгоджуються з приписами частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, яка відносить справи в аналогічних спорах до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, відповідач, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на складність розглядуваної справи та вказує, що дана справа становить значний суспільний інтерес.

Утім вказуючи в касаційній скарзі на винятковість розглядуваної справи відповідач не наводить жодних обґрунтованих доводів та не надає доказів, які б свідчили, що справа №520/5304/19 має значний суспільний інтерес, як і не наводить доводів, які б вказували на віднесення даної справи до категорії справ незначної складності помилково.

Передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини, які виключають відмову у відкритті касаційного оскарження у справі незначної складності, судом не встановлені.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі, суб`єктний склад її учасників, а також враховуючи на неналежність зазначеної справи до категорії справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку, що постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019, ухвалена за результатами апеляційного перегляду рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2019 у справі щодо визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2019 у справі №520/5304/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду