Справа № 743/1750/19
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1750/19
Провадження № 2-а/743/328/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю: секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

учасники справи: - представник Головного управління Державної міграційної

служби України в Донецькій області ПОЛЯКОВА В.В. (в режимі відеоконференції з Донецьким апеляційним судом),

- громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1

( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

(в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі ГУДМС в Донецькій області)
до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1
пропродовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

16 вересня 2019 р. ГУДМС України в Донецькій області, через "УКРПОШТУ", звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього в ПТПІ на 6 місяців.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

- рішенням Володарського районного суду Донецької області від 03.04.2019 року примусово видворено з території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього, з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців;

- 3 квітня 2019 р. уповноваженими особами Нікольського РС ГУДМС України в Донецькій області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було піддано адміністративному затриманню, на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП та поміщено до Чернігівського ПТПІ, для забезпечення примусового видворення, а згідно Акту від 04.04.2019 р. приймання-передавання іноземця або особи без громадянства останній перебуває в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- уповноваженими органами Республіки Узбекистан на ім`я громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано проїзний документ (свідоцтво) на повернення в Республіку Узбекистан № НОМЕР_1 , який був чинний до 21.07.2019 р.;

- громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідній заяві від 24.06.2019 р. категорично відмовився від повернення до Республіки Узбекистан;

- строк затримання відповідача закінчується, а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 р. відкрито провадження по справі та призначено її на 19 вересня 2019 р. в режимі відеоконференції з Донецьким апеляційним судом, за участю представника позивача та в режимі відеоконференції з Чернігівським ПТПІ, за участі відповідача.

В судовому засіданні:

- представник ГУДМС України в Донецькій області ПОЛЯКОВА В.В. позов підтримала, з підстав вказаних в ньому;

- громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 просив в задоволенні позову відмовити.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що:

- рішенням Володарського районного суду Донецької області від 03.04.2019 року примусово видворено з території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього, з метою забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців;

- 3 квітня 2019 р. уповноваженими особами Нікольського РС ГУДМС України в Донецькій області громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було піддано адміністративному затриманню, на підставі ч. 2 ст. 263 КУпАП та поміщено до Чернігівського ПТПІ, для забезпечення примусового видворення, а згідно Акту від 04.04.2019 р. приймання-передавання іноземця або особи без громадянства останній перебуває в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- уповноваженими органами Республіки Узбекистан на ім`я громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано проїзний документ (свідоцтво) на повернення в Республіку Узбекистан № НОМЕР_1 , який був чинний до 21.07.2019 р.;

- громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у заяві від 24.06.2019 р. категорично відмовився від повернення до Республіки Узбекистан.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Ст. 16 вказаного Закону передбачає, що паспортний документ іноземця це документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Таким чином, документом, який надає право іноземцю на виїзд є паспортний документ іноземця, виданий уповноваженим органом іноземної держави та визнається Україною.

Відповідно до Переліку документів для в`їзду, виїзду та пересування громадян держави однієї Сторони по території держави іншої Сторони, як Додатку до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Узбекистан про умови взаємних поїздок громадян, яка набрала чинності для України з 27.02.2002 року, документами, які дають право виїзду з України для громадянин Республіки Узбекистан є, зокрема, паспорт громадянина Республіки Узбекистан та свідоцтво на повернення в Республіку Узбекистан (тільки для повернення в Республіку Узбекистан).

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Оцінка суду.

Особа громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є ідентифікованою та його особа підтверджується проїзним документом (свідоцтвом) на повернення в Республіку Узбекистан № НОМЕР_1 , який був чинний до 21.07.2019 р. та нечинним паспортом громадянина Республіки Узбекистан № НОМЕР_2 , який був чинним до 12.04.2014 р., що виключає процедуру ідентифікації відповідача.

В той же час, наявність у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 документів, які дають можливість ідентифікувати особу, не є безумовним свідченням відсутності перешкод для примусового видворення особи.

В даному випадку, забезпечити процедуру видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 не видається за можливе, так як останній у відповідній заяві категорично відмовився від повернення до Республіки Узбекистан.

Враховуючи наведене, те, що у громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, передбачені вказаною Угодою документи, що дають право на виїзд з України, тому строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 слід продовжити до 19 березня 2020 року включно в Чернігівському ПТПІ, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України, що еквівалентно 6 місяцям, з часу винесення даного рішення, задовольнивши позов частково.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 9, 241-246, 250, 289 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19 березня 2020 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення примусового видворення його за межі України.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до ШОСТОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та

підписано 19 вересня2019 року.