Справа № 240/4809/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4809/19

Головуючий у 1-й інстанції: Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

17 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: не з`явилась

представника відповідача: Мазур О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Житомирській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-436-00 від 21.11.2018 року.

Мотивуючи підставність заявлених вимог та заперечуючи правомірність вимоги відповідача щодо сплати боргу з єдиного соціального внеску, позивач зазначає про відсутність у неї обов`язку зі сплати вказаного внеску оскільки вона є інвалідом третьої групи та отримує пенсію по інвалідності. Крім того, позивач відзначає факт відсутності будь-яких договорів з відповідачем про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № Ф-436-00 від 21.11.2018. Стягнуто на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області 1921 грн. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою та просить скасувати вказане рішення окружного суду, прийнявши нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначаючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник посилається на факт самостійного нарахування позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску шляхом подання Звіту як фізичної особи - підприємцем, що перебуває на загальній системі оподаткування.

Позивач правом подання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за ]] відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 з 03.11.2008 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 .

Починаючи з 04.11.2008 року позивач перебуває на обліку в Коростенському управлінні, Головному управлінні ДФС у Житомирській області на загальній системі оподаткування.

Позивач являється інвалідом третьої групи та у зв`язку із цим отримує пенсію по інвалідності.

Станом на 22.05.2019 року в картці особового рахунку по платежу 71040000 за позивачем рахується заборгованість в розмірі 20525,90 грн., яка виникла за рахунок самостійно поданих звітів про нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, а саме: від 06.03.2014 за 2013 рік у розмірі 4800,76 грн.; від 10.02.2015 за 2014 рік 2015,04 грн.; від 18.01.2016 за 2015 рік 1454,52 грн.; від 07.02.2017 за 2016 рік - 1157,39 грн.; від 11.01.2018 за 2017 рік 8448 грн.

01.02.2019 року державним виконавцем Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Бондарчук О.Б. повідомлено про складену контролюючим органом вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф436-00 від 21.11.2018 на суму 21158,81 грн., в тому числі недоїмки - 20957,01 грн., штрафу у розмірі 60,60 грн. та пені 141,20 грн. (а.с.13).

Внаслідок адміністративного оскарження вимоги податкового органу про сплату боргу до Державної фіскальної служби України позивачем отримано відмову у розгляді скарги, як такої, що подана із пропущенням встановленого строку (а.с.15).

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-436-00від 21.11.2018 та вважаючи її безпідставно винесеною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач будучи особою з інвалідністю та отримуючи відповідну соціальну допомогу, звільнена від сплати єдиного внеску в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI, а факт відсутності договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування свідчить про відсутність обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України)(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. № 449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 р. №508/26953 (далі - Інструкція №449).

Згідно пп.2 ч.1 ст.1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 та п.п. 2.1.3 п. 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 р. № 21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 цього Закону).

В силу ч. 8 ст. 9 зазначеного Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Крім цього, приписами ч. 4 ст. 4 Закону №2464 визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018 по справі №805/2195/17-а: «..відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують, відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, відповідно до копії пенсійного посвідчення серії ААД НОМЕР_3 , виданого 11.02.2009 року, позивач є пенсіонером, вид пенсії - по інвалідності 3 групи загальне захворювання (а.с. 16).

Відтак, аналіз правових норм права дає підстави вважати, що звільнення фізичної особи-підприємця від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох визначених умов, зокрема: - така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге - отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Водночас, суд першої інстанції обгрунтовано зауважив, що виключення з вказаної категорії осіб становлять тільки ті фізичні особи-підприємці, які добровільно беруть участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В даному випадку, як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами, позивач щороку самостійно визначала собі обов`язок зі сплати єдиного внеску шляхом подання Звіту як фізичної особи - підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування.

Судова колегія наголошує, що зобов`язання, самостійно визначені платником податків, є узгодженими та підлягають сплаті до бюджету за підсумками звітного (податкового) періоду.

В силу приписів п. 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 із змінами та доповненнями (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.05.2018 №511) у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом.

Відповідно до п. 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку № 435 відповідальним за правильність та достовірність заповнення Звіту є страхувальник.

Отже, суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню.

У разі несвоєчасності сплати самостійно визначеного зобов`язання такі особи несуть відповідальність відповідно до ст. 25 Закону №2464.

Згідно Інтегрованої картки платника податків, позивач є фізичною особою підприємцем, інвалідом третьої групи з 14.11.2008 року довічно, отримує пенсію та відповідно є особою, яка звільняється від сплати єдиного внеску та подачі Звітів про суми нарахованого єдиного внеску.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду даної справи, позивач щорічно подавала Звіт як фізична особа - підприємець, що перебуває на загальній системі оподаткування з відповідним нарахуванням зобов`язання зі сплати єдиного внеску, що на переконання судової колегії, слід розцінювати як узгоджене зобов`язання та таке, що підлягає сплаті в бюджет за підсумками звітного (податкового) періоду.

Підсумовуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що податковий борг позивача виник на підставі самостійно задекларованих узгоджених зобов`язань, які позивач повинен був сплатити до бюджету протягом встановленого законодавством часу.

В призмі викладеного, судова колегія критично розцінює посилання суду першої інстанції у власних висновках на правову позицію Верховного Суду (постанова від 20.03.2018 року у справі №805/2195/17-а) оскільки обставини справи, що розглядалась касаційним судом стосувались порядку сплати єдиного внеску фізичною особою - підприємцем, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, а предметом розгляду даної справи є зобов`язання зі сплати внесків фізичної особи - підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо відсутності у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування свого підтвердження не знайшли.

Підставність визнання протиправною та скасування вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № Ф-436-00 від 21.11.2018 року в повному обсязі скасовується обставинами встановленими в ході розгляду даної справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 вересня 2019 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.