Справа № 420/2877/19
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2877/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Глуханчука О.В.,

секретар судового засідання Любімова О.Є.

за участі:

представника позивача Кукало О.М. (адвокат, за ордером)

представника відповідача (Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради) не з`явився

представника відповідача (Державна архітектурно-будівельна інспекція України) не з`явився

представника третьої особи ( ОСОБА_1 ) Діянової ОСОБА_2 .Л. (за довіреністю)

представника третьої особи ( ОСОБА_3 Олександрович) Діянової І.Л. (за довіреністю)

третьої особи ( ОСОБА_4 Ювеналіївна) - не з`явилась

розглянувши в підготовчому засіданні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про визнання протиправними та скасування реєстрації декларацій,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2019 року ОСОБА_5 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , проведену Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, замовником якої є ОСОБА_1 ; про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації №ОД 55 про готовність до експлуатації об`єкта реконструйованої квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , проведену 21 грудня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, замовником якої є ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 15 травня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 15 травня 2019 року суд витребував від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради належним чином засвідченні копії декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , декларації №ОД 55 від 21 грудня 2012 року про готовність об`єкта до експлуатації: реконструкція квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки: АДРЕСА_1 , а також, у разі наявності, усі інші матеріали, що були або мали бути взяті до уваги при реєстрації спірних декларацій.

31 травня 2019 року відповідачем - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 90-94, том 1).

25 червня 2019 року представником позивача через канцелярію суду подано відповідь відзив на позовну заяву (а.с. 128-129, том 1).

10 липня 2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , надійшли пояснення щодо адміністративного позову (а.с. 139-146, том 1).

У підготовчому засіданні 10 липня 2019 року протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача адвоката Ситника О.П. про витребування доказів; ухвалив: витребувати від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірені копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 25.05.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О., а також рішення державного реєстратора Рубан М.О. від 25.05.2013 року про реєстрацію права власності, індексний номер рішення: 2580501.

Ухвалою від 10 липня 2019 року судом залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Розпочато спочатку розгляд адміністративної справи №420/2877/19 зі стадії відкриття провадження у справі; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (у разі необхідності їх подання).

26 липня 2019 року на виконання ухвали суду про витребування доказів Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради надано до суду наналежним чином завірені копії реєстраційної справи №1 (а.с. 20-62, том 2).

29 липня 2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_7 , надійшли пояснення щодо адміністративного позову (а.с. 64-70, том 2).

У підготовчому засіданні 04 вересня 2019 року протокольною ухвалою суд визнав першу неявку позивача у підготовче засідання без поважних причин (неповажною) та відклав розгляд справи на 17 вересня 2019 року - 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 04 вересня 2019 року продовжено шістдесятидений строк проведення підготовчого провадження у справі №420/2877/19 на тридцять днів.

16 вересня 2019 року представником позивача через канцелярію суду подано відповідь на пояснення третьої особи (а.с. 71-74, том 2).

У підготовче засідання 17 вересня 2019 року з`явились представник позивача та представник третіх осіб - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 .

Інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Відповідачі причини повторної неявки суду не повідомили, будь-які заяви/клопотання від них не надходили.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_6 06 вересня 2019 року через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 17, том 2).

Враховуючи викладене, на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 205 КАС України суд протокольною ухвалою вирішив продовжити підготовче засідання за відсутності відповідачів та третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КАС України завданням підготовчого провадження, зокрема є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, з`ясування заперечень проти позовних вимог, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, зібрання відповідних доказів.

Вивчаючи характер спірних правовідносин, позовних вимог, під час з`ясування заперечень проти позовних вимог, судом встановлено наступне.

Відповідно до адміністративного позову, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає те, що 19 жовтня 2018 року нею придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . У січні 2019 року позивачу з листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 31 січня 2019 року стало відомо про те, що 21 грудня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області проведено реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД 55 - Реконструкція квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , замовником якої є власник квартири ОСОБА_1 .

Вважаючи, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області під час проведення реєстрації декларацій було допущено грубі порушення у сфері містобудівного та земельного законодавства, на підставі недостовірних відомостей, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність до експлуатації реконструйованої квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що умовою допуску позову до судового провадження в кожному випадку є те, що позивач переконливо заявляє про порушення свого права чи охоронюваного законом інтересу суб`єктом владних повноважень. Тобто, при вирішенні питання допустимості позову ще не йде мова про те, чи дійсно має місце порушення права (оскільки це є питанням обґрунтованості позову), а про те, що за умови правильності доводів позивача, порушення його прав є можливим, і тому суд може приступити до перевірки наявності таких порушень по суті.

У підготовчому засіданні 10 липня 2019 року представник позивача зазначив, що права позивача, у зв`язку з реєстрацією спірних декларацій, порушені тим, що реконструкція квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , перешкоджає позивачу - власнику квартири АДРЕСА_5 , користуватись своїм майном (вікна квартири виходять на фасад аптеки, що перешкоджає попаданню денного світла, змінює вид з вікна, тощо).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з позовними вимогами не погоджується з огляду на те, що нормами чинного законодавства встановлено декларативний принцип реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних.

В свою чергу, третя особа - ОСОБА_1 у своїх поясненнях щодо позову клопотала про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На переконання третьої особи, позивачем в адміністративному позові не обґрунтовано, чим реєстрація оскаржених ним декларацій порушує його права, свободи та інтереси. Позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , та про реєстрацію декларації № ОД 55 про готовність до експлуатації об`єкта реконструйованої квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки за цією адресою, проведену 21 грудня 2012 року, які фактично стосуються прав третьої особи на реконструйований об`єкт нерухомого майна, саме з підстав незгоди з фактом набуття відповідного права третьою особою на реконструкцію такого майна та, як це зазначено в адміністративному позові, вважаючи, що реєстрацією відповідних декларацій були порушені його права, свободи та законні інтереси як власника сусідньої квартири. Однак, як вважає третя особа, спірна реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт з реконструкції квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки та про готовність до експлуатації об`єкта реконструйованої квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки, здійснена суб`єктом владних повноважень, породжує права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому вона адресована, тобто для третьої особи. За наведених обставин, спір стосується не стільки правомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо реєстрації декларацій, скільки правомірності здійснення третьою особою реконструкції.

На підставі викладеного, як вважає третя особа, спір у цій справі стосується захисту майнових інтересів позивача та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Вирішуючи клопотання третьої особи про закриття провадження у справі та питання щодо підсудності спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

24 липня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за № ОД 9 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник: ОСОБА_1 (а.с. 152, том 1).

21 грудня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за № ОД 5 зареєстровано Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, об`єкт: «Реконструкція квартири з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки» за адресою: АДРЕСА_1 , замовник: ОСОБА_1 (а.с. 157, том 1, а.с. 34, том 2).

Як вбачається з реєстраційної справи №1, наданої до суду на виконання протокольної ухвали про витребування Управлінням державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (а.с. 19-62, том 2), 24 березня 2006 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власті на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу р№2-848 від 22 березня 2006 року.

24 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області із заявою про державну реєстрацію права власності, поданою разом із декларацією про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 5 від 21 грудня 2012 року та договором купівлі-продажу №2-848 від 22 березня 2006 року (а.с. 61, том 2).

За результатами розгляду вказаної заяви, 25 травня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області прийнято рішення №2580501 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення аптеки, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 59, том 2).

Також 25 травня 2013 року ОСОБА_8 П ОСОБА_9 видане свідоцтво про право власності індексний номер 3934492 на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, аптеки, за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 106,7 кв.м. (а.с. 58, том 2).

На підставі рішення про державну реєстрацію права власності №2580501 від 25 травня 2013 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності: 1060088, об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення аптеки згідно технічного паспорту, за адресою: АДРЕСА_3 НОМЕР_2 , власник: ОСОБА_1 (а.с. 60, том 2).

З вищенаведених обставин справи судом встановлено, що на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 5 від 21 грудня 2012 року за третьою особою - ОСОБА_1 25 травня 2013 року зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення, аптеки, за адресою: АДРЕСА_6 .

До цього ОСОБА_1 належало право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка в подальшому була реконструйована з улаштуванням фасадного входу для розміщення аптеки.

Таким чином, на підставі оскаржених декларацій про початок виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації у третьої особи виникло право власності на нерухоме майно (нежитлове приміщення аптеки).

В подальшому право власності на об`єкт нерухомого майна «нежитлове приміщення аптеки, об`єкт житлової нерухомості» за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі договору купівлі-продажу від 26 травня 2016 року, перейшло ОСОБА_6 (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно від 31 травня 2016 року №60329742) (а.с. 143-144, том 1).

Крім того, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав та нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 вересня 2017 року №98679189, право власності на ? об`єкту нерухомого майна «нежитлове приміщення аптеки, об`єкт житлової нерухомості» за адресою: АДРЕСА_6 , належить ОСОБА_7 (а.с. 145, том 1).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що у цій справі виник спір про право, а саме право власності, набуте третіми особами на нерухоме майно: нежитлове приміщення, аптеки, за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

У відповіді на пояснення третьої особи (а.с. 71-73, том 2), представник позивача зазначає, що предметом позову ОСОБА_5 є грубі порушення Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області законодавства у сфері містобудівної діяльності, зокрема введення в експлуатацію об`єкта, побудованого на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, без надання містобудівних умов та обмежень. Звернення позивача до суду обумовлене протиправністю рішення суб`єкта владних повноважень, позивач оскаржує виключно владні управлінські рішення Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, а питання права власності не є предметом адміністративного позову, тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Разом із тим, суд зазначає, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 червня 2018 року у справі №816/421/17 щодо розгляду касаційної скарги на судове рішення, оскаржене з підстав порушення правил предметної юрисдикції у справі про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що у даній справі виник спір про право, а саме право власності на нерухоме майно, відтак цей спір не є публічно-правовим, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 183, 238, 239, 242, 248, 256, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:

Клопотання третьої особи ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про визнання протиправними та скасування реєстрації декларацій закрити.

Роз`яснити позивачеві, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачеві, що спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 23 вересня 2019 року.

Суддя О.В. Глуханчук