Справа № 824/1062/18-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/1062/18-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові фізична особа - підприємець ОСОБА_1 просить суд: визнати недійсним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Форми "С" від 17 жовтня 2018 року за № ГУ ДФС у Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкове повідомлення-рішення форми С № від 17.10.2018 року протиправне, оскільки відповідачем не враховано те, що позивачем виручка в іноземній валюті отримана в межах граничного встановлених 180-ти днів від дня митного оформлення. Крім того, зазначив, відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України сплив строк для застосування нарахованої відповідачем пені за порушення строків зарахування виручки в іноземній валюті

06.12.2018 року до суду надійшов відзив Головного управління ДФС України у Чернівецькій області, відповідно до якого зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 року № , яким застосовано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД у сумі 158880,58 грн є правомірним, та таким, що відповідає чинному законодавству.

З урахуванням заявлених вимог та заперечень, пояснень представників сторін, судом з метою з`ясування обставин справи було зобов`язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог та заперечень.

Оскільки сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, заперечення не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог частини 4 статті 9 КАС України зобов`язував сторони ухвалою суду надати суду письмові докази в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, у зв`язку з чим розгляд справи відкладався, оголошувалась перерва.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 3 статті 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги, а також справу розглядати у порядку письмового провадження.

Представник відповідача заперечував проти позову, надав пояснення суду по суті спору, а також клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, судом встановлено.

ОСОБА_1 зареєстрований, як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . (а. с. 90-91).

07.10.2015 року між ФОП ОСОБА_1 та іноземним підприємством - Фірмою «Taring Khedr AI - Zuhaibi Est.» Королівство Саудівська Аравія було укладено експортний Контракт № 20-2015 на поставку лісо продукції на протязі всього терміну дії цього договору, а саме з моменту його підписання (07.10.2015 року) до 31 грудня 2016 року. (а. с. 13-19, 58-64).

Відповідно додатку № 1 від 08.10.2015 року до експортного контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року сторони домовились, що платником може виступати фірма PERSEVERANCE FZE Director: FREDDY MAKHRAZ. Об`єднанні Арабські Емірат.

Відповідно додатку № 2 від 12.11.2015 року до експортного контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року сторони домовились, що отримувачем продукції в порту і платником може виступати фірма PERSEVERANCE FZE P.O BOX 23220 DUBAI - UAE. Об`єднанні Арабські Емірат. Дана фірма може отримувані вантаж адресований на ім`я фірми Taring Khedr Al Zuhaibi Est.P.O. Box: 2622, Jeddan 21461, KSA/ Королівство Саудівська Аравія/Tel.n 04805, розмитнювати та використовувати на власні потреби.

Відповідно додатку № 3 від 24.05.2016 року до експортного контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року доповнення до пункту « 6.УМОВИ ПЛАТЕЖІВ.ОПЛАТА»: «оплата може бути здійснена шляхом внесення готівкових коштів представником замовника, фірмою PERSEVERANCE FZE, Director: FREDDY MAKIIRAZ на розрахунковий рахунок Продавця (ФОП ОСОБА_1 ).

Відповідно до додатку № 4 від 12.11.2015 року до експортного контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року сторони домовились, шо платником продукції може виступати фірма STE JAB WOOD SNC, Lebanon Сiti jbeil main street, JABOUR АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 fax number +

Згідно з умовами контракту, усі витрати, пов`язані з банківськими переказами несуть Сторони. (а. с. 13-19, 58-64).

На виконання умов цього контракту позивачем було відвантажено товар, згідно вантажно-митних декларацій на загальну суму 13600,00 доларів США, або 342026,38 грн., а саме:

- по МД № 015614 від 06.11.2015 року відвантажено товару на суму 6800,00 доларів США, або 155893,63 грн. (а. с. 21);

- по МД № 015615 від 06.11.2015 року відвантажено товару на суму 6800,00 доларів США, або 155893,63 грн. (а. с. 20).

Відповідно до умов вище зазначеного контракту з іноземною фірмою «Taring Khedr AI - Zuhaibi Est.» Королівство Саудівська Аравія та додатків до цього контракту №2 від 12.11.2015 року, №3 від 24.05.2016 року , №4 від 12.11.2015 року про можливість отримання та оплату цієї продукції іноземними Фірмами PERSEVERANCE FZE та STE JAB WOOD SNC на валютний рахунок позивача № НОМЕР_2 , відкритий у АК КБ «ПРИВАТЕАНК» поступила валютна виручка за відвантажену лісо продукції в повному обсязі згідно даних ВМД, а саме у сумі 13600,00 доларів США, або 342026,38 грн. (а. с. 22).

На підставі наказу Про проведення документальної позапланової перевірки № 588 від 20.09.2018 року, направлень на перевірку від 21.09.2018 року № 1769, № 1770 працівниками ГУ ДФС у Чернівецькій області проведена документальна позапланова перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійснення експортних операцій. (а. с. 102-104).

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки позивача складено Акт Про результати позапланової документальної виїзної перевірки ФОП Николаєва (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійснення експортних операцій, на виконання контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року за період з 07.10.2015 року по 20.09.2018 року № 149/24-13-13-04-19/ від 28.09.2018 року. (а. с. 23-29, 66-72, 105-111).

Актом позапланової виїзної перевірки позивача від 28.09.2018 року №149/24-13-13-04-19/ відповідачем встановлено порушення:

1) ст. 1 Закону України від 23.09.1994 року 3 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті (із змінами та доповненнями) та Постанови правління НБУ від 03.03.2016 року № 140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» в результаті чого:

- встановлено несвоєчасне надходження валютної виручки при виконанні експортного контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року укладеному з фірмою "Taring Khedr Al - Zuhaibi Est." Королівство Саудівська Аравия, в сумі 13600,00 доларів США, або 342026,38 грн., за поставлений товар в.т.ч. 800,00 доларів США на 69 днів (з 04.02.2016 року по 13.04.2016 року), 1200 доларів США на 83 днів (з 04.02.2016 року по 27.04.2016 року), 9400 доларів США на 159 днів (з 04.02.2016 року по 12.07.2016 року), 600 доларів США на 193 днів (з 04.02.2016 року по 15.08.2016 року),1600 доларів США на 211 днів (з 04.02.2016 року по 02.09.2016 року);

2) ст. 9 Декрету КМУ від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (зі змінами та доповненнями), п.1 Указу Президента України від 18.06.1994 року № 319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами» оскільки декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і перебувають за її межами ФОП ОСОБА_1 за період перевірки не подавалися. (а. с. 23-29, 66-72).

04.10.2018 року позивачем подано до Головного управління ДФС у Чернівецькій області заперечення на частину 6 пункту 2, пункту 3 розділу ІІ та розділ ІІІ з додатком № 1 розрахунку Акту посадових осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 28.09.2018 року № 149/24-13-13-04-19/ НОМЕР_1 . (а. с. 30-33, 74-77, 105-111, 119-122).

12.10.2018 року Головне управління ДФС у Чернівецькій області листом № 2052/ФОП/24-13-13-04 «Про розгляд заперечення» повідомила позивача, що порушення викладені в акті документальної позапланової перевірки від 28.09.2018 року №149/24-13-13-04-19/ само зайнятої особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. (а. с. 34-37, 78-80, 123-126).

На підставі Акту позапланової виїзної перевірки позивача від 28.09.2018 року №149/24-13-13-04-19/ відповідачем, з урахуванням виявлених порушень, винесено податкове повідомлення-рішення форми С № від 17.10.2018 року. (а.с.112).

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

В силу частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі ПК України).

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно п. п. 3. 1. ст. 3 ПК України податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини регулюються Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі Закон № 185/94-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Статтею 2 Закону № 185/94-ВР передбачено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями пункту 1 постанов Правління Національного банку України «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01.12.2014 № 758, від 03.03.2015 № 160, від 03.06.2015 № 354, від 03.09.2015 №581, від 04.12.2015 № 863, від 03.03.2016 № 140, від 07.06.2016 № 342 розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до положень ст. 4 Закону № 185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Судом встановлено, що на виконання умов експортного контрасту № 20-2015 від 07.10.2015 року само зайнятою особою ОСОБА_1 було відвантажено товар, згідно митних декларацій на загальну суму 13600,00 доларів США , або 342026,38 грн., а саме:

- по МД № 015614 від 06.11.2015 року відвантажено товару на суму 6800,00 доларів США, або 155893,63 грн. (а. с. 21);

- по МД № 015615 від 06.11.2015 року відвантажено товару на суму 6800,00 доларів США, або 155893,63 грн. (а. с. 20).

Відповідно до умов вище зазначеного контракту з іноземною фірмою «Taring Khedr AI - Zuhaibi Est.» Королівство Саудівська Аравія та додатків до цього контракту № 2 від 12.11.2015 року, № 3 від 24.05.2016 року, №4 від 12.11.2015 року про можливість отримання та оплату цієї продукції іноземними Фірмами PERSEVERANCE FZE та STE JAB WOOD SNC на валютний рахунок позивача № НОМЕР_2 , відкритий у АК КБ «ПРИВАТБАНК» поступила валютна виручка за відвантажену лісо продукції в повному обсязі згідно даних ВМД, а саме у сумі 13600,00 доларів США, або 342026,38 грн, а саме:

- 13.04.2016 року 800 доларів США отриманих від іноземної фірми PERSEVERANCE FZE, з порушенням термінів сплати на 69 днів (з 04.02.2016 року по 13.04.2016 року);

- 27.04.2016 року 1200 доларів США отриманих від іноземної фірми PERSEVERANCE FZE, з порушенням термінів сплати на 83 дні (з 04.02.2016 року по 27.04.2016 року);

- 12.07.2016 року 9400 доларів США зарахування валютної виручки по контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року з порушенням термінів сплати на 159 днів (з 04.02.2016 року по 12.07.2016 року);

- 15.08.2016 року 600 доларів США зарахування валютної виручки по контракту № 20-2015 від 07.10.2015 року з порушенням термінів сплати на 193 днів (а 04.02.2016 року по 15.08.2016 року);

- 02.09.2016 року 1600 доларів США отриманих від іноземної фірми STE JAB WOOD SMC, а порушенням термінів сплати на 211 днів (з 04.02.2016 року по 02.09.2016 року).

Таким чином валютна виручка отримана позивачем поза межами 90-денного терміну, тобто порушенням термінів сплати.

Щодо посилання позивача на сплив строків застосування нарахованої відповідачем пені за порушення строків зарахування виручки в іноземній валюті відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання вказаного Кодексу адміністративні та інші відносини управління за участі суб`єктів господарювання, в яких орган державної влади або місцевого самоврядування не є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, і безпосередньо не здійснює організаційно-господарських повноважень щодо суб`єкта господарювання.

Відповідно до статті 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України "Про валюту і валютні операції", "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Отже пеня, нарахована податковим органом за порушення розрахунків в іноземній валюті, не є адміністративно-господарською санкцією в розумінні статті 238 Господарського кодексу України, і до спірних правовідносин не можуть застосовуватися строки застосування таких санкцій, встановлені статтею 250 вказаного Кодексу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 №808/2535/17, в якій зазначено про неприйнятність раніше існуючої практики Верховного Суду України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій до правовідносин щодо розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу про адміністративне судочинство України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги доводи позивача щодо спливу строків застосування нарахованої відповідачем пені за порушення строків зарахування виручки в іноземній валюті відповідно до статті 250 Господарського кодексу України.

Таким чином, ГУ ДФС у Чернівецькій області правомірно прийняло податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 року № , яким застосовано пеню за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД у сумі 158880,58 грн.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України передбачено належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, встановлені обставини справи, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-80, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: - Головне управління ДФС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя Дембіцький П.Д.