Справа № 186/1405/19
Суддя: Янжула С. А.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 186/1405/19
Провадження №2-а/0186/19/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С.А.

секретар - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до поліцейського СРПП №2 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова І.С. про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 липня 2019 року відповідачем винесено постанову серії ДП018 №051548 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до постанови, він, 13 липня 2019 року о 10 годині 28 хвилин, керуючи автомобілем марки "HYUNDAI ACCENT", державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Горького, буд.3, м.Першотравенська, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 дод. 1 ПДР України, чим порушив п.8.4 В ПДР України.

Дану постанову, відповідач при ньому не складав та йому не вручав. 23 серпня 2019 року він отримав поштою постанову Головного державного виконавця Кайдаш Ю.Ю. від 02 серпня 2019 року про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови №051548, виданої 13 липня 2019 року Першотравенським ВП про стягнення з нього штрафу на користь держави в розмірі 510 грн. 27 серпня 2019 року він звернувся до Першотравенського ВП з заявою про надання копії постанови №051548 від 13 липня 2019 року. Отримавши копію постанови, побачив, що у ній зазначено, начебто він відмовився від її отримання, хоча це не так.

Вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню наступних підстав.

13 липня 2019 року він рухався по вулиці Горького, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, зі сторони магазину «ЖЖУК» у напрямку перехрестя вулиць Горького та Ювілейної. Під час руху, зупинився біля будинку №3 по вулиці Горького, а саме: магазину «GLO-STORY», який розташований у вищезазначеному будинку, біля правого краю. Після зупинки, увімкнув аварійний сигнал та почав вивантажувати агітаційний намет. В цей час до нього підійшов відповідач та повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, зупинившись у зоні дії знаку «Зупинку заборонено». Він почав пояснювати, що знаку «Зупинку заборонено» у напрямку свого руху, не бачив та поблизу його не має, на що останнім йому було повідомлено, що знак знаходиться попереду, приблизно у десяти метрах від місця його зупинки, по правій стороні дороги. До даного знаку він не доїхав, а тому не міг його бачити, тим паче, наскільки йому відомо, дорожні знаки повинні дублюватись, а тому якщо по правій стороні дороги стоїть знак, то він повинен дублюватись на лівій стороні дороги. На лівій стороні дороги такого знаку не має. Після чого, відповідач попередив його та відпустив, справу про адміністративне правопорушення не розглядав, жодної постанови не виносив.

Розгляд справи відбувся за його відсутності, чим унеможливив виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин відповідної справи.

Які докази відповідачем були враховані при встановлені його вини в порушенні п.3.34 Правил дорожнього руху, та застосування адміністративного стягнення, в тексті постанови не зазначено.

Просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення та поновити цей строк; визнати протиправною та скасувати постанову, винесену відповідачем про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити.

Відповідач - поліцейський СРПП №2 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший сержант поліції Воробйов І.С. в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є законним, обґрунтованим та доведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 051548 від 13 липня 2019 року не підлягає скасуванню з наступних підстав.

13 липня 2019 року о 10:28 годині під час патрулювання працівниками Сектору реагування патрульної поліції м. Першотравенськ по вул. Горького, буд. №3, біля магазину «GLO-STORY», був помічений т/з "HYUNDAI ACCENT" д.н. НОМЕР_1 , який було припарковано в напрямку магазину «ЖЖУК», в зоні дії дорожнього знаку 3.34 дод.1 ПДР України, після чого, було вжито реагування на адміністративне правопорушення. Підійшовши до авто позивача "HYUNDAI ACCENT" д.н. НОМЕР_1 , було встановлено водія т/з , який стояв поряд з авто, біля агітаційної палати та розглядав агітаційну рекламу. Водієм даного т/з виявився позивач - ОСОБА_1 , якому було повідомлено причину зупинки з якої до нього звернулись працівники поліції, згідно ст. 35 ЗУ « Про національну поліцію», на що останній почав скаржитись на поліцейських та дане правопорушення не визнавав. У останнього, згідно ст. 32 ЗУ « Про національну поліцію», було перевірено його документи та повідомлено про початок розгляду справи стосовно порушення ПДР, яка згідно ст. 222 КУпАП розглядається Національною Поліцією, а тобто поліцейським Перебийніс О. І. було роз`яснено його права згідно ст. 268, ст. 307, ст. 308 КУпАП; ст.55, ст.56, ст.59, ст.63 КУ. Згідно ст. 251 КУпАП було надано відео доказ даного правопорушення, який ОСОБА_1 відмовився дивитись та наголосив, що йому все одно та він засудить поліцейських за їх дії, так як він являється депутатом Першотравенської міської ради. Під час процесуального письмового оформлення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 051548 від 13 липня 2019 гр. ОСОБА_1 ще більше почав скаржитись на поліцейських та вів себе грубо та образливо. На неодноразові прохання ознайомитись з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі позивач відмовлявся та повідомив, що підпис ставити не буде та від отримання копії відмовляється. Після чого, було здійснено відповідний запис в адміністративній постанові, в свою чергу ОСОБА_1 сів до свого авто та поїхав з місця у бік магазину «ЖЖУК». Від місця зупинки авто позивача до безоплатного парко-майданчика магазину «Продукти-148 АТБ» вул. Горького, 4Б, м. Першотравенськ знаходиться на відстані, приблизно 10-ти метрів, чим позивач не скористався та нахабно порушив ПДР України.

Так як ОСОБА_1 не визнав свого правопорушення та здійснив неповагу до органу виконавчої влади, а саме: до патрульної поліції та за незнання елементарних та простих пунктів правил дорожнього руху України, а саме: п.8.4(В), дорожнього знаку 3.34 дод.1 ПДР України, який є не малозначним та важливим в безпеці дорожнього руху, до нього не могла була застосована ст. 22 КУпАП.

Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи приписи ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Що стосується вимог про поновлення строку для звернення до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки в постанові ДПО18 №051548 про накладення на позивача адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП зазначено, що від отримання копії він відмовився, позивач вказує, що отримав копію вказаної постанови від 13 липня 2019 року лише 27 серпня 2019 року, а 30 серпня 2019 року звернувся з даним позовом до суду, то строк на оскарження постанови ним не пропущено, а тому поновленню не підлягає.

Стосовно позовних вимог щодо визнання постанови протиправною та її скасування.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, відносно позивача відповідачем - інспектором СРПП №2 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Воробйовим І.С. 13 липня 2019 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №051548, згідно якої, 13 липня 2019 року о 10 годині 28 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "HYUNDAI ACCENT", державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Горького, буд.3, м.Першотравенська, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34 дод. 1 ПДР України, чим порушив п.8.4 В ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі даного порушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Таким чином, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

В постанові зазначено дані про особу, що притягується до адміністративної відповідальності, серію та номер посвідчення водія, суть правопорушення, відмітка про відмову ОСОБА_1 від отримання копії постанови від 13 липня 2019 року.

Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Частиною 1 ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Згідно п.15.10 ПДР стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Відповідно дорожнього знаку 3.34 дод.1 ПДР України 3.34 - "Зупинку заборонено", забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де не має перехрестя, - до кінця населеного пункту.

Позивач посилається на те, що рухався по вул.Горького, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, зі сторони магазину "ЖЖУК" в напрямку перехрестя вулиць Горького та Ювілейної і до дорожнього знаку "Зупинку заборонено" не доїхав, зупинившись біля магазину, по праві стороні.

Його доводи спростовуються відеозаписом, наданим відповідачем та долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що транспортний засіб "HYUNDAI ACCENT", державний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу, стоїть по вул.Горького, 3, м.Першотравенська, біля магазину "GLO-STORY", але в напрямку магазину "ЖЖУК", тобто в зворотному напрямку, ніж вказує позивач, - в зоні дії дорожнього знаку 3.34. Таким чином, позивач, рухаючись в напрямку магазину "ЖЖУК", проїжджав повз дорожній знак 3.34 дод.1 ПДР України "Зупинку заборонено", здійснив зупинку транспортного засобу, чим порушив п.8.4 В ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд критично ставиться до пояснень позивача та вважає їх способом захисту з метою уникнути відповідальності.

Посилання позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута на місці вчинення, що суперечить рішенню КСУ від 26 травня 2015 року, суд не може взяти до уваги, з наступних підстав.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд приходить висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч.4 ст.258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 121,122 і ст. 126 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Факт вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, знайшов підтвердження під час розгляду справи.

Адміністративне стягнення накладено відповідачем на позивача у відповідності до санкції вказаної статті.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд вважає постанову від 13 липня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.1 ст.122 КУпАП законною та такою, що не підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд враховує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В даній справі судові витрати складаються із судового збору.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Зокрема, Закон № 3674-VI визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору (преамбула Закону).

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті наведених вище законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно ч.4 ст.288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" наведено перелік справ за подання яких судовий збір взагалі не справляється, а ст.5 Закону містить перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду.

Позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову даної категорії до суду та за оскарження рішення суду в судах вищих інстанцій.

Згідно ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову у повному обсязі, з нього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 гривень на користь держави.

Згідно ст.286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9, 14, 77, 122, 123, 243, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Воробйова Ігоря Сергійовича про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 768 (семиста шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.А.Янжула.