Справа № 200/10013/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 р. Справа№200/10013/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С., розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Генічеської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо нерозгляду заяви від 08.06.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність, зобов`язання повторно розглянути заяву від 08.06.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність, за результатами чого прийняти рішення у формі, встановленій ст. 6 Закону України Про місцеві державні адміністрації, яким надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність в розмірах не більше 0,1000 гектара, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 масив Світанок, с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 08.06.2019 позивач у передбаченому Земельним кодексом України порядку звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність. Втім, за наслідком розгляду зазначеної заяви отримала від відповідача лист від 25.06.2019 № Н-506/1 (з якого зрозуміла, що дозвіл їй не надано), в якому не вказано підстав для відмови у наданні дозволу. У листі вказано, що дозвіл надається розпорядженням голови адміністрації. Аналогічне закріплене у ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації». Позивач жодних розпоряджень щодо розгляду її заяви не отримувала. Додатково позивач зауважила на тому, що згідно з приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має переважне право на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва, городництва, оскільки є учасником бойових дій.

Відповідач у наданому до суду відзиві зазначив про безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог. За змістом відзиву Земельний кодекс України не визначає обов`язкової форми відповіді, сформованої за наслідком розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з чим лист, у якому викладено відмову в наданні позивачу дозволу є належною відповіддю на подане клопотання. На витребувану позивачем земельну ділянку раніше вже видано розпорядженням голови адміністрації дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі, про що позивачу було відомо. Отже, відмова позивачу базується на невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а відтак є обґрунтованою та правомірною.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 провадження у справі відкрито, витребувано докази у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичним місцем проживання якої: АДРЕСА_2 .

Згідно виданого 02.06.1997 посвідчення позивач має право на пільги, встановлені для ветеранів війни учасників бойових дій.

Для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність позивач звернулась до відповідача із заявою від 08.06.2019, до якого додала копії паспорту, ІПН, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідчення учасника бойових дій, графічний матеріал щодо можливості розміщення земельної ділянки.

У відповідь на заяву про надання дозволу відповідач надав позивачу лист «Про надання інформації» від 25.06.2019 № Н-506/1, де вказав, що дії місцевих районних державних адміністрацій обмежені ст. 19 Конституції України; у своїй діяльності районні державні адміністрації керуються Законом України Про місцеві державні адміністрації, згідно зі ст. 1 якого здійснюють виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані відповідною радою. Разом із цим, відповідач вказав, що твердження, зазначені у листі позивача є хибними, у зв`язку з тим, що ґрунтуються на її думці, а не на законодавстві. Також відповідач повідомив позивача, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність оформлюється розпорядженням голови адміністрації, яке є актом індивідуальної дії та скасовується лише в порядку, передбаченому ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації.

Ухвалою від 19.08.2019 зобов`язано відповідача надати рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Доказів прийняття за наслідком розгляду заяви позивача про надання дозволу будь-якого іншого рішення, окрім листа від 25.06.2019 № НОМЕР_2 -506/1, суду не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 ЗК України).

Відповідно до частин 1-4 статті 116 цього Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п. ґ ч. 1 ст. 121 Земельним кодексом України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Згідно з приписами п. 8 ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для індивідуального дачного будівництва.

Також у п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» закріплено, що місцева державна розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

За приписами ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗУ України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Виключний перелік підстав для відмови встановлено ст. 118 ЗК України.

Статтею 118 Земельного кодексу України не визначено певної форми реалізації уповноваженими органами повноваження щодо надання/відмови у наданні дозволу, зокрема, рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Згідно з викладеним у ст. 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Таким чином клопотання (заяву) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має бути розглянуто вповноваженим органом у даному випадку міською державною адміністрацією у місячний строк, а за наслідком його розгляду має прийнято рішення щодо надання /відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оформлені у вигляді розпорядження.

Відсутність же належним чином оформленого рішення відповідача за наслідком розгляду питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, незважаючи на факт надіслання відповідачем заявнику листа від 25.06.2019 № Н-506/1 (у листі вказано, що інформацію надана за наслідком розгляду заяви позивача від 08.06.2019), свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отриманий позивачем лист від 25.06.2019 № Н-506/1 не містить висновку по суті розгляду заявленого клопотання, а саме, відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, не містить підстав відмови, що також свідчить про неможливість вважати його рішенням органу державної влади.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позивачу відмовлено у наданні дозволу через те, що на витребувану позивачем земельну ділянку раніше вже видано розпорядженням голови адміністрації дозвіл на розробку проекту землеустрою іншій особі, про що було відомо позивачу, а отже відмова позивачу базується на невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а відтак є обґрунтованою та правомірною.

Як зазначалося вище, наявний в матеріалах справи лист від 25.06.2019 № Н-506/1 не містить таких посилань, не містить обґрунтування невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, не містить посилань на такі закони та нормативно-правові акти. З вказаного листа взагалі не вбачається чи має позивач отримати дозвіл або ж їй відмовлено у його наданні.

Ухвалою суду від 19.08.2019 відповідачу запропоновано надати будь-яке інше рішення за результатом розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, всі письмові і електронні документи, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідачем такого рішення на вимогу суду не надано.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідно до абз. 2 ч. 2 цієї статті Кодексу у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки наведені відповідачем у відзиві доводи стосовно відсутності підстав надання дозволу на розробку проекту землеустрою не наводилися в листі відповідача від 25.06.2019 № Н-506/1, враховуючи відсутність в суду підстав вважати зазначений лист рішенням, прийнятим у відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України, суд не приймає наведені посилання в обґрунтування правомірності відмови позивачу у наданні дозволу.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви від 08.06.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність, а відтак ці вимоги підлягають задоволенню. Вимоги позивача про зобов`язання повторно розглянути заяву від 08.06.2019, із врахуванням висновку суду про невирішення відповідачем питання щодо наявності чи відсутності підстав для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, та прийняти відповідне рішення також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В той же час, у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача за наслідком повторного розгляду заяви прийняти рішення, яким надати дозвіл слід відмовити, оскільки питання надання позивачу дозволу по суті фактично не розглядалося відповідачем, його вирішення на даний час належить до дискреційних повноважень відповідача, результат його вирішення не може завчасно бути достеменно відомий, а відповідні позовні вимоги є передчасними.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач має право на пільги, встановлені для ветеранів війни учасників бойових дій, а отже відповідно приписів Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Земельного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Генічеської районної державної адміністрації (, адреса: 75500, Херсонська обл., Генічеський район, місто Генічеськ, вулиця Центральна, будинок 5) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Генічеської районної державної адміністрації щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність.

Зобов`язати Генічеську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.06.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність та прийняте за наслідком розгляду відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик