Справа № 640/7918/19
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 вересня 2019 року № 640/7918/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проСекретаріату Кабінету Міністрів України визнання протиправним та скасування наказу,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 . ;

від позивача - ОСОБА_4 ;

від відповідача - Головатенко О.М.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ № 102-К від 11.03.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення", підписаний Державним секретарем Кабінету Міністрів України Бондаренко Володимиром Валерійовичем .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дисциплінарне стягнення застосовано до відповідача за відсутності складу дисциплінарного проступку. Стверджує, що відповідачем не встановлено протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття позивачем рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні як державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом України "Про державну службу" та іншими нормативно-правовими актами, та не підтверджено вказаних фактів жодними об`єктивними доводами та належними і достатніми доказами. Наголошувала на тому, що відповідачем порушено порядок здійснення дисциплінарного провадження, а саме: не сформовано дисциплінарну справу; не складено висновок службового розслідування та подання дисциплінарної комісії; прийнято оскаржуваний наказ перед отриманням пояснень позивача та ознайомлення останньою з матеріалами дисциплінарної справи. У свою чергу, порушення порядку здійснення дисциплінарного провадження мало наслідком порушення права позивача на подання письмових пояснень, на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи. Звертає увагу і на те, що відповідачем порушено строки притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Ухвалою суду від 15.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/7918/19 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання на 04.06.2019.

У підготовчому судовому засіданні 04.06.2019 представником відповідача Головатенко О.М. надано суду відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що позивач, як керівник Апарату Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, несе персональну відповідальність, зокрема, за своєчасне проходження і опрацювання документів, стан діловодства в Апараті. Пояснила, що наказом Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 27.08.2018 № 168 утворено комісію з проведення перевірки наявності документів, що зберігаються в Апараті Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, та експертизи їх цінності. Указаною комісією було виявлено відсутність 9 документів, що мають гриф "Для службового користування" в Апараті Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, що зафіксовано у протоколі від 23.10.2018. За дорученням Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 09.11.2018 Комісією з питань роботи з документами, що містять службову інформацію проведено розслідування, витребувано у ОСОБА_1 пояснення та складено акт від 21.12.2018. За наслідками встановлених обставин та на підставі наказу Державного секретаря Кабінету Міністрів України від 14.01.2019 № 10 було порушено дисциплінарне провадження та проведено службове розслідування, за результатами якого складено акт. У зв`язку зі встановленими у ході службового розслідування обставинами, відповідачем прийнято оскаржуваний наказ, яким оголошено позивачеві догану. Представник відповідача акцентувала увагу на тому, що саме у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, актів органів державної влади, яке полягає у неналежній організації роботи з документами з грифом "Для службового користування" позивачем, останню притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі закону, обґрунтовано, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України. Таким чином, вважає, що доводи позивача про незаконність спірного наказу є безпідставними.

У судовому засіданні 04.06.2019 оголошено перерву до 13.08.2019.

14.06.2019 позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якому остання додатково акцентувала увагу на безпідставності доводів відповідача та виявленні відповідачем втрати документів ще у 2017 році, що свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у 2019 році. Також, зазначила, що відповідачем не спростовано доводи позивача щодо порушення процедури та порядку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

03.07.2019 до суду від представника відповідача Головатенко О. М. надійшли заперечення, у яких остання просить суд відмовити у задоволенні позову. Звернула увагу, що позивач, як керівник Апарату Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, несе персональну відповідальність, зокрема, за зберігання та використання документів, що містять державну таємницю. Також, вважає, що твердження позивача про порушення відповідачем процедури та порядку притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності спростовуються наданими відповідачем до матеріалів справи документами.

У судовому засіданні 13.08.2019 оголошено перерву до 27.08.2019 та витребувано у відповідача додаткові документи.

20.08.2019 до суду від відповідача надійшло повідомлення, згідно якого останній не має можливості надати суду витребувані документи, позаяк останні містять позначку "Не підлягає копіюванню".

Ухвалою суду від 27.08.2019 закрито підготовче провадження у справі № 640/7918/19 та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 04.09.2019.

Позивач та її представник у судовому засіданні 04.09.2019 підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.09.2019 заперечували проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 04.09.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Наказом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 02.02.2015 № 66-к призначено ОСОБА_1 на посаду керівника Апарату Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики Секретаріату Кабінету Міністрів України (том 1 а.с. 20).

11.03.2019 Державним секретарем Кабінету Міністрів України прийнято наказ № 102-к, яким на підставі акта службового розслідування від 26.02.2019, пропозиції за результатами службового розслідування від 26.02.2019, пояснення керівника Апарату Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики Секретаріату Кабінету Міністрів України (поза штатом) Сігріянської В.О. від 07.03.2019, наказано:

1. Оголосити догану керівнику Апарату Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики Секретаріату Кабінету Міністрів України (поза штатом) ОСОБА_1 .;

2. Комісії з розгляду дисциплінарних справ державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, провести засідання, на якому додатково заслухати ОСОБА_1 - керівника Апарату Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики Секретаріату Кабінету Міністрів України (поза штатом), розглянувши її пояснення від 07.03.2019 та внести Державному секретарю Кабінету Міністрів України відповідні пропозиції;

3. Цей наказ набирає чинності з дня його видання, крім пункту 1, який набирає чинності з дня, наступного за днем підписання протоколу засідання Комісії з розгляду дисциплінарних справ державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" у Секретаріаті Кабінету Міністрів України, проведеного на виконання пункту 2 цього наказу, у разі підтвердження комісією висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку (том 1 а.с. 64-65).

Не погодившись з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України від 10.12.2015 N 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон N 889-VIII) передбачено, що державний службовець зобов`язаний: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; з повагою ставитися до державних символів України; обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов`язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частинами першою, другою статті 9 Закону N 889-VIII визначено, що державний службовець під час виконання посадових обов`язків діє у межах повноважень, визначених законом, і підпорядковується своєму безпосередньому керівнику або особі, яка виконує його обов`язки.

Державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Статтею 61 Закону N 889-VIII передбачено, що службова дисципліна забезпечується шляхом:

1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку;

2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України;

3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців;

4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Відповідно до статті 62 Закону N 889-VIII державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:

1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;

2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;

3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

Згідно з положеннями статті 64 Закону N 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Частинами першою, другою статті 65 Закону N 889-VIII визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону N 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з частиною шостою вказаної статті Закону N 889-VIII дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2 - 4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

Частиною першою статті 68 Закону N 889-VIII встановлено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення.

Згідно з пунктом 2 частини другої вказаної статті Закону N 889-VIII дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються) на державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В": зауваження - суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень - суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону N 889-VIII для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Частиною четвертою вказаної статті Закону N 889-VIII визначено, що склад дисциплінарної комісії у державному органі затверджується наказом (розпорядженням) керівника державної служби. До складу дисциплінарної комісії у державному органі включаються в однаковій кількості:

представники керівника державної служби, визначені ним одноосібно із числа державних службовців цього державного органу;

представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу.

До складу дисциплінарної комісії можуть включатися експерти або інші представники громадських об`єднань, утворених відповідно до Закону України "Про громадські об`єднання", за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

До складу дисциплінарної комісії повинна бути включена щонайменше одна особа, яка має юридичну освіту не нижче другого (магістерського) рівня та досвід роботи за фахом.

За змістом частин першої, другої статті 71 Закону N 889-VIII з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що Законом N 889-VIII визначено поняття дисциплінарного проступку та наведено перелік дій/бездіяльності/рішень, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку. Також Законом N 889-VIII визначено види дисциплінарної відповідальності та порядок притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності.

Згідно положень частин восьмої, дев`ятої статті 71 Закону N 889-VIII державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються;

2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи;

3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів;

4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частин першої-третьої статті 73 Закону N 889-VIII з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Дисциплінарна справа повинна містити:

1) дату і місце її формування;

2) підстави для відкриття дисциплінарного провадження;

3) характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

4) відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень;

5) інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку;

6) пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

7) пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

8) пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

9) належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

10) відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення;

11) висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення);

12) висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності;

13) опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно зі статтею 75 Закону N 889-VIII перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 77 Закону N 889-VIII рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

За змістом частини п`ятої вказаної статті Закону N 889-VIII пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов`язковими для розгляду суб`єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

З аналізу наведених норм Закону N 889-VIII вбачається, що прийняття саме рішення суб`єкта призначення (про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, закриття дисциплінарного провадження) є кінцевим рішенням у дисциплінарному провадженні та приймається на підставі висновку службового розслідування (у разі його проведення) або висновку про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності та пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії.

При цьому, перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

Зі змісту оспорюваного наказу вбачається, що пункт 1 останнього має відтермінований термін дії, що взагалі не передбачено нормами наведеного Закону N 889-VIII.

Крім того, прийняття суб`єктом призначення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності до розгляду пояснень державного службовця, стосовно якого проводилось службове розслідування та після складення висновку про проведення службового розслідування, є грубим порушенням встановленої Законом N 889-VIII процедури проведення службового розслідування.

Також суд звертає увагу, що спірний наказ № 102-К від 11.03.2019 не містить юридичної кваліфікації дисциплінарного проступку.

Зазначені обставини, на переконання суду, є самостійними підставами для скасування спірного наказу.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) № 37801/97 від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватись виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2019 Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" у Секретаріаті Кабінету Міністрів України було складено і акт про результати службового розслідування (том 2 а.с. 70-79), і висновок про результати службового розслідування (том 2 а.с. 80-81).

Зі змісту вказаних акта та висновку вбачається, що Комісією доведено вину ОСОБА_1 у втраті листа Національного агентства України з питань державної служби від 18.07.2016 № 20/174дск, що містить службову інформацію.

І у висновку, і в акті рекомендовано згідно з пунктом 5 частини другої статті 65 та частиною третьою статті 66 Закону N 889-VIII за неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, яке полягає у неналежній організації роботи з документами з грифом "Для службового користування", що призвело до втрати таких документів, зокрема, листа Національного агентства України з питань державної служби від 18.07.2016 № 20/174дск, що містить службову інформацію, застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

На переконання суду, наведені висновки не можуть вважатись обґрунтованими та об`єктивними виключно з огляду на те, що позивач несе персональну відповідальність за зберігання та використання документів, що містять державну таємницю.

Поза увагою відповідача залишились ті обставини, що метою службового розслідування є визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.

Крім того, частинами першою та другою статті 74 Закону N 889-VIII передбачено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

На переконання суду факт втрати 9 документів, що мають гриф "Для службового користування" в Апараті Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, зафіксований у протоколі Комісії з проведення перевірки наявності документів, що зберігаються в Апараті Урядового уповноваженого з питань антикорупційної політики, та експертизи їх цінності від 23.10.2018 та акті Комісії з питань роботи з документами, що містять службову інформацію від 21.12.2018, без надання у ході службового розслідування правової оцінки поясненням особи, відповідальної за зберігання таких документів, не може бути об`єктивною підставою для притягнення останньої до відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене у сукупності, та зважаючи на порушення відповідачем процедури притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності, суд вважає необґрунтованим рішення відповідача та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державного секретаря Кабінету Міністрів України № 102-К від 11.03.2019 "Про застосування дисциплінарного стягнення".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Секретаріату Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 768,40 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 16 вересня 2019 року.