Справа № 120/1935/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

17 вересня 2019 р. Справа № 120/1935/19-а
Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,
секретаря судового засідання: Бабія Миколи Сергійовича
представника позивача: Піпка Андрія Миколайовича
представника відповідача: Портянка Олександра Володимировича
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження питання про ухвалення додаткового судового рішення за заявою про розподіл судових витрат в адміністративній справі
за позовом: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
про: визнання протиправним та скасування наказу
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 (далі - позивач) до Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування наказу Антимонопольного комітету України № 166-ВК від 21.02.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» зі змінами, внесеними наказом № 685-ВК від 29.05.2019 року задоволено.

Одночасно у ньому вирішено призначити судове засідання на 17.09.2019 року для вирішення питання про розподіл судових витрат у даній справі та відповідно надано позивачеві строк для подання доказів розміру понесених судових витрат на правничу допомогу, а відповідачеві - строк для подання клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги (у разі наявності заперечень щодо заявленого розміру).

09.09.2019 року за вх. № 45029 представником позивача, адвокатом Піпко А.М., через канцелярію суду подано заяву про винесення додаткового судового рішення в адміністративній справі з питання розподілу судових витрат. Заява мотивована тим, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24 588 грн. 80 коп., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. При цьому, клієнт сплачує адвокатському бюро за надання правової допомоги гонорар в розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. Так, 14.06.2019 року на підставі рахунку № 14/06/19/1 від 14.06.2019 року позивач перерахував за договором про надання правової допомоги № 1 від 11.06.2019 року авансом адвокатському бюро «Піпко і партнери» 12 294 грн. 40 коп.. В свою чергу, на підставі рахунку № 05/09/19/1 від 05.09.2019 року позивач перерахував за договором про надання правової допомоги № 1 від 11.06.2019 року гонорар адвокатському бюро «Піпко і партнери» 12 294 грн. 40 коп.. Додатково між адвокатським бюро «Піпко і партнери» та позивачем підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 05.09.2019 року, згідно якого клієнт визнає, що договір про надання правової допомоги № 1, укладених між сторонами 11.06.2019 року, належним чином виконано, а клієнт не має жодних претензій. У цілому на надання правової допомоги витрачено 32 год. 00 хв., а саме на вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка адвокатських запитів, позовної заяви з додатками, відповіді на відзив, письмових пояснень) 30 год. 00 хв. та 2 год. 00 хв. на безпосередню участь в судових засіданнях. Представник позивача, адвокат Піпко А.М., вказує, що витрати є співмірними з виконаним об`ємом роботи та просить задовольнити вказану заяву.

До цієї заяви представник позивача надав розрахунок часу, витраченого на надання правничої допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги), акт приймання-передачі наданих послуг № 1, рахунок № 05/09/19/1 від 05.09.2019 року, оригінал квитанції № 0.0..2 від 08.09.2019 року.

17.09.2019 року за вх. № 45931 представником відповідача надано до суду заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якій він заперечує проти розподіл судових витрат доводів та аргументів та вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства. Представник відповідача вказує, що відповідач є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що відповідач будучи неприбутковою самоврядною організацією зобов`язаний сплачувати витрати на професійну правничу допомогу. Діючим законодавством забороняється використовувати державні кошти не за цільовим призначенням. Крім того, представник відповідача звернув увагу, що з огляду на наявну можливість врегулювання даного спору в позасудовому порядку, відповідачем подавалось клопотання про зупинення провадження у даній справі. Проте позивач категорично заперечував проти цього, усвідомлюючи, що за таких обставин витрати, які сторони понесуть у зв`язку з розглядом даної справи, суттєво збільшаться. Також представник відповідача зазначає, що позивачем не обгрунтовано складові частини, підстави встановлення та визначення ціни з урахуванням того, що ця ціна не залежить від обсягу послуги. Позивач не надав детальної інформації про обсяг виконаних робіт, а доданий до заяви про розподіл судових витрат акт № 1 від 05.09.2019 року приймання-передачі наданих послуг, а також розрахунок часу, витраченого на надання правничої допомоги № 05/09/19/1Р від 05.09.2019 року, містить розмиті (неконкретизовані) фрази щодо наданих послуг та ні чим не підтверджуються. Тому у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

17.09.2019 року за вх. № 46051 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про долучення додаткових доказів та письмових пояснень. До вказаної заяви додано дублікат чека № 0.0..2 від 14.06.2019 року, № 0.0..2 від 08.09.2019 року та дві роздруківки з електронний програми "Приват24".

У судовому засіданні 17.09.2019 року представник позивач свою заяву про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача проти задоволення вказаної заяви заперечував.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Згідно ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (ч. 5 ст. 252 КАС України).

Як вже зазначалось, за заявою представника позивача, судом вирішено розглянути питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в окремому судовому засіданні після ухвалення рішення по суті спору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Так, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Ч. 2 та 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, згідно ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому, покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень ст. 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

В цьому контексті суд зауважує, що позивачем є особа, яка не володіє спеціальними знаннями в сфері права. В свою чергу, предметом спірних правовідносин є наказ «Про накладення дисциплінарного стягнення» № 166-ВК від 21.02.2019 року.

Враховуючи наведене суд вважає, що звернення позивача до адвоката за правовою допомоги у зв`язку з прийняттям оскаржуваного наказу було доречним.

Крім того, безсумнівним є той факт, що ця справа для позивача має важливе значення з точки зору негативних правових наслідків, яких вона зазнала та могла зазнати у зв`язку з такими діями відповідача. Водночас та обставина, що судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження, вказаного факту не спростовує та значення справи для позивача не применшує.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2019 між позивачем та адвокатським бюро «Піпко і партнери» було укладено договір про надання правової допомоги № 1.

За умовами цього договору (п. 1.1) адвокатське бюро зобов`язується надавати клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, в судах України усіх рівнів та інстанцій у справі за позовом клієнта про визнання протиправним та скасування наказу відповідача № 166-ВК від 21.02.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» та пов`язаних з цим питань, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежу, визначені Договором.

П. 3.1 договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує гонорар в розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за одну годину участі особи, яка надає правову допомогу у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом на підставі рахунку або за фактом надання послуг згідно акту приймання-передачі наданих послуг і рахунку. Гонорар сплачується клієнтом адвокатському бюро на стадії завершення розгляду справи (до судових дебатів) або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі на користь клієнта.

Водночас згідно з актом прийому-передачі наданих послуг № 1 від 05.09.2019 року винагорода за надання правової допомоги становить 24 588 грн. 80 коп., гонорар включає в себе наступні юридичні послуги:

-збір та аналіз інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи;

-надання консультацій та роз`яснень з правових питань, що стосуються справи;

-складання необхідних у справі процесуальних документів, копіювання документів;

-виконання погоджених сторонами окремих доручень клієнта у справі;

-представництво інтересів клієнта у справі.

Згідно з квитанціями до договору про надання правової допомоги № 1 від 11.06.2019 року позивач сплатив адвокатському бюро «Піпко і партнери» гонорар у сумі 24 588 грн. 80 коп..

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Досліджуючи питання щодо співмірності розміру таких витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими позивачу у цій справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, адвокат Піпко А.М. надав позивачу наступні юридичні послуги:

-попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин (1 год.) - 500 грн. 00 коп.;

-участь в судових засіданнях (2 год.);

-вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням: підготовка адвокатських запитів, позовної заяви з додатками, відповіді на відзив проти позову, письмових пояснень, заяви про розподіл судових (30 год.).

Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи.

Так, адвокатом дійсно був підготовлений і поданий до суду позов, оформлено додатки до нього, а також підготовлено відповідь на відзив та додаткові пояснення по суті спірних правовідносин.

До звернення у суд з цим позовом адвокат підготував адвокатські запити до відповідача з метою отримання доказів для суду та ефективного захисту прав свого клієнта.

Безспірним є факт участі адвоката Піпка А.М. в судових засіданнях Вінницького окружного адміністративного суду 16.07.2019 року, 25.07.2019 року, 07.08.2019 року, 05.09.2019 року.

Отже, у зв`язку з розглядом цієї справи позивачу надано достатньо значний обсяг адвокатських послуг, а витрачений на їх надання час не є завищеним та обчислений адвокатом об`єктивно.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 24 588 грн. 80 коп., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

При вирішенні цього процесуального питання суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що була наявна можливість врегулювання даного спору у позасудовому порядку з огляду на те, що кожен вільний у виборі способів та засобів захисту своїх порушених прав та інтересів.

Крім того, суд відхиляє доводи представника відповідача, що надані представником позивача документальні підтвердження витрат на правову допомогу містять розмиті (неконкретизовані) фрази щодо наданих послуг, які ні чим не підтверджуються, оскільки останнім надано до суду договір про надання правової допомоги, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, акт прийому-передачі виконаних робіт. Вказані документи дозволяють суду оцінити реальний обсяг наданих адвокатом послуг.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 72, 77, 90, 134, 139, 143, 246, 252, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції у розмірі 24 588 грн. 80 коп. (двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят вісім гривень вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Антимонопольного комітету України (, вул. Митрополита Василя Липківського, б. 45, м. Київ, 03035).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач - Антимонопольний комітет України (, вул. Митрополита Василя Липківського, б. 45, м. Київ, 03035)

Повний текст додаткового рішення складено та підписано суддею 23.09.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна