Справа № 260/699/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2019 рокум. Ужгород№ 260/699/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Роман Р.І.;

представника відповідача 1 - Токар М.В.;

представника відповідача 2 - Токар М.В.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення №1036433/ від 27.12.2018 року та зобов`язати зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №42 від 22.11.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.11.2018 року між позивачем та ТОВ "Електро-Закарпаття" було укладено Договір субпідряду на проведення будівельно-монтажних робіт на загальну вартість 689428,41 грн. 22.11.2018 р. ТОВ "Електро-Закарпаття" проведено авансовий платіж та на розрахунковий рахунок позивача цього дня було зараховано грошові кошти в сумі 200 000 грн., в тому числі 33 333,33 грн. ПДВ. Позивачем 22.11.2018 р. виписано податкову накладну №42 та 13.12.2018 р. направлено її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 14.12.2018 року позивачем було отримано квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної. Комісією Головного управління ДФС у Закарпатській області за результатом розгляду наданих позивачем письмових пояснень та копій документів було прийнято Рішення №1036433/ від 27.12.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №42 від 22.11.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні та розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків. Однак, позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вказавши на реальність господарської операції з постачання послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт. Також, позивач зазначає, що висновок відповідача щодо ненадання банківських виписок з особових рахунків не відповідає дійсності, оскільки відповідачеві було надіслано в електронній формі F1360102 засобами електронного зв`язку в тому числі виписку за рахунками. Таким чином, позивач наголошував на безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної, як передумови прийняття відповідного рішення Комісії, оскільки у квитанції від 14.12.2018 року не зазначено конкретні обставини, які слугували причиною прийняття такого рішення.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 та відповідача 2 заперечив проти задоволення позову, з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що у наданому позивачем 20.12.2018 року поясненні щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній були відсутні документи, що підтверджують операції з придбання та постачання товару, а саме: відсутні первинні документи (договір, видаткові накладні), розрахункові документи щодо придбання електрообладнання від ТОВ "ЛЕП", "СОФІЛАЙТ-Т" для виконання умов договору по стандартному приєднанню електричних мереж зовнішнього електропостачання, електроустановок. Також, Комісією було встановлено, що в Договорі субпідряду в розділі оплата не передбачено отримання авансу за будівельно-монтажні роботи, а згідно банківської виписки в призначенні платежу не зазначено, що отримані кошти є авансом. Таким чином, оскаржуваним рішенням було встановлено, що позивачем надано документи, що не є достатніми для прийняття Комісією відповідача рішення про реєстрацію податкової накладної, оскільки позивачем не було надано весь пакет документів, перелік яких наведено в п. 14 вказаного Порядку, а тому комісією було правомірно прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 листопада 2018 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електро-Закарпатгя» було укладено Договір субпідряду № 2 від 19.11.2018 року на проведення будівельно-монтажних робіт на загальну вартість 689428,41 грн. (а.с. 15-17).

22 листопада 2018 року ТОВ «Електро-Закарпаття» було проведено авансовий платіж за будівельно-монтажні роботи, згідно Договору субпідряду № 2 від 19.11.2018 року, згідно Рахунку б/н від 22.11.2018 року (а.с. 18).

22 листопада 2018 року на розрахунковий рахунок позивача було зараховано грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. в тому числі 33 333,33 грн. ПДВ, згідно виписки по особовим рахункам від 22.11.2018 року (а.с. 19-20).

22 листопада 2018 року позивачем було виписано податкову накладну №42 від 22 листопада 2018 року (а.с. 22) та 13.12.2018 року направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

14 грудня 2018 року позивачем було отримано квитанцію №1, згідно якої зазначено, що реєстрація податкової накладної №42 від 22 листопада 2018 року зупинена (а.с. 23).

Підставами зупинення реєстрації, слугувало те, що ПН відповідає вимогам п.п.1.6. п.1 "Критеріїв ризиковості платника податку" та запропоновано позивачеві надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

20.12.2018 року позивачем було направлено в електронній формі засобами електронного зв`язку Повідомлення №1 про надання пояснень та копії документів на підтвердження реальності здійснення операцій по зупиненій податковій накладній №42 від 22.11.2018 року (а.с. 24).

Однак, Комісією Головного управління ДФС у Закарпатській області області за результатом розгляду наданих позивачем письмових пояснень та копій документів було прийнято Рішення №1036433/ від 27.12.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №42 від 22.11.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій документів щодо постачання/придбання товарів/послуг зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні та розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків (а.с. 30-31).

Не погоджуючись з Рішенням №1036433/ від 27.12.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної №42 від 22.11.2018 року в Єдиному реєстрі податкових накладних позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, редакція п. 201.16 ст. 201 ПК України змінена на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07 грудня 2017 року № 2245-VIII (далі - Закон № 2245-VIII).

Пунктом сьомим Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2245-VIII Кабінету Міністрів України доручено до 1 березня 2018 року визначити порядок зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування, прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Таким чином, 21 лютого 2018 року на виконання вимог Закону № 2245-VIII Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 117).

Разом з тим, окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

Так, у квитанції від 14 грудня 2018 року зазначено, що реєстрація податкової накладної №42 від 22 листопада 2018 року зупинена, оскільки відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 "Критерії ризиковості платника податків".

Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій (з урахуванням внесених змін, погоджених Міністерством фінансів згідно листа від 31.10.2018 № 26010-06-05/28170), перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку (погоджений Міністерством фінансів згідно листа від 22.03.2018 № 26010-06-10/7849), визначені у відповідності до вимог пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117 були затверджені Державною фіскальної службою України були 05 листопада 2018 року (далі - Критерії ризиковості).

Згідно пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості зазначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Інформація про внесення/виключення платника податку до/з переліку ризикових платників податків, відповідно до пунктів 1.1-1.6 цих Критеріїв, стає доступною платнику в Електронному кабінеті.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірного у цій справі акта індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена редакція пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України у відповідності до вимог якої прийнято Порядок № 117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій.

Разом з тим, відповідачем у квитанції №1 від 14.12.2018 року не зазначено, наявність яких саме обставин визначених пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості слугували підставою для зупинення реєстрації податкової накладної.

Відповідно до пп. "а", пп. "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У відповідності до пп. "а" п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку

Згідно вимог п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Як встановлено в ході розгляду справи по суті, згідно Рахунку на оплату №б/н від 22.11.2018 року - ТОВ «Електро-Закарпаття» було проведено авансовий платіж за будівельно-монтажні роботи згідно укладеного Договору субпідряду №2 від 19.11.2018 року на загальну суму з ПДВ 200000,00 грн. (а.с. 18). Вказаний платіж у сумі 200000,00 грн. з ПДВ надійшов на особовий рахунок позивача 22.11.2018 року, що підтверджується випискою АТ "Альфа-Банк" по особовим рахункам за 22.11.2018 р. (а.с. 19).

Згідно Повідомлення №1 від 2012.2018 р. про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, вказана виписка по особову рахунку було надіслана позивачем до відповідача, а також було повідомлено, що роботи згідно Договору субпідряду будуть здійснюватися у грудні 2018 року (а.с. 24, 26).

Як підтверджується наявними матеріалами справи, в подальшому протягом грудня 2018 року позивачем на виконання умов Договору субпідряду № 2 від 19.11.2018 року надано послуги з будівельно-монтажних робіт, а саме було здійснено приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж, а саме: гр. ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1016 (а.с. 58-63); гр. ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1017 (а.с. 65-71); гр. ОСОБА_4 , АДРЕСА_5 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1022 (а.с. 73-79); гр. ОСОБА_5 , АДРЕСА_6 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1024 (а.с. 81-86); гр. ОСОБА_6 , АДРЕСА_7 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1020 (а.с. 88-92); гр. ОСОБА_7 , АДРЕСА_8 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1007 (а.с. 94-100); гр. ОСОБА_8 , АДРЕСА_9 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1002 (а.с. 102-106); гр. ОСОБА_9 , АДРЕСА_10 згідно Акту приймання виконаних будівельних робіт № 1006 (а.с. 108-113).

Окрім того, реальність господарської операції з постачання послуг по виконанню вищезазначенних будівельно-монтажних робіт підтверджується придбанням позивачем відповідних матеріалів для проведення будівельно-монтажних робіт згідно видаткових накладних: № 2725 від 21.11.2018 року, № 2726 від 21.11.2018 року, № 44692 від 14.11.2018 року, № 44692 від 14.11.2018 року, № 44591 від 13.11.2018 року, № 45906 від 21.11.2018 року, № 44591 від 13.11.2018 року, № 44077 від 09.11.2018 року, № 43539 від 07.11.2018 року, № 46127 від 22.11.2018 року, № 42690 від 01.11.2018 року, № 43388 від 06.11.2018 року, № 42811 від 01.11.2018 року, № 43593 від 07.11.2018 року. № 47510 від 29.11.2018 року (а.с.40-55), а також наявністю в штаті позивача необхідних для проведення будівельно-монтажних робіт працівників (а.с. 56-57).

Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що позивачем було подано до відповідача первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 41.1 ст. 4 ПК України встановлено презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Враховуючи вище викладене, суд приходить висновку щодо безпідставності зупинення реєстрації податкової накладної №42 від 22.11.2018 року та протиправності рішення податкового органу від №1036433/ від 27.12.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені представником відповідача у відзиві проти позову, не дають адміністративному суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 13.05.2019 р., укладеного між позивачем та адвокатом Роман Р.І. зазначено, що гонорар погоджуєтться за взаємною згодою сторін та оформляється протоколом до цього договору (а.с. 132-136). Згідно протоколу до Договору про надання правової допомоги від 13.05.2019 р. зазначено, вартість підготовки позовної заяви - 3700,00 грн. та вартість представництва інтересів клієнта у суді - 2600,00 грн.

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг №2-05/19 від 16.05.2019 року та Виписки за 20.05.2019 р. позивачем було сплачено адвокату 3700,00 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 15.08.2019 року та Платіжного доручення від 10.09.2019 року позивачем було сплачено адвокату 2600,00 грн. Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 11.07.2019 року та Платіжного доручення від 14.08.2019 року позивачем було сплачено адвокату 2600,00 грн. Також, адвокат Роман Р.І. прибув у судове засідання 12.09.2019 року.

В матеріалах справи наявне Платіжне доручення №118 від 16.05.2019 року про сплату позивачем судового збору в сумі 1921,00 грн. (а.с. 3).

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача солідарно слід стягнути на користь позивача судові витрати у загальному розмірі 13421,00 грн.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ), Державної фіскальної служби України (м. Київ, Львівська пл., 8, 04053, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Закарпатській області №1036433/ від 27.12.2018 р.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкову накладну №42 від 22.11.2018 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6710,50 (шість тисяч сімсот десять гривень п`ятдесят копійок) грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6710,50 (шість тисяч сімсот десять гривень п`ятдесят копійок) грн.

6. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 17.09.2019 року.