Справа № 200/5590/19-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року справа №200/5590/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі № 200/5590/19-а (головуючий І інстанції Лазарєв В.В., повний текст складено 11.07.19р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - відповідач, Управління), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправним рішення та дії відповідача викладені в листі-відповіді від 13.03.2019 року №50/г-07-07-08 на заяву позивача від 26.02.2019 року щодо відмови в зарахуванні до пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій певні періоди роботи позивача з 23.10.1989 року по 06.05.2016 року на умовах повного робочого дня на підземних роботах в шахті та відмові в розгляді заяви від 26.02.2019 року щодо призначення пенсії на пільгових умовах за віком відповідно до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та п.2 p. XV ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи позивача з повним робочим днем в шахті: з 23.10.1989 року по 15.03.1991 року на посаді гірничого підземного робітника на підприємстві ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс»; з 25.03.1991 року по 22.05.1992 року на посаді робітника очисного вибою підземного на підприємстві ДВАТ «Шахта ім. 60 річчя Радянської України»; з 25.05.1992 року по 13.07.1994 року на посаді робітника очисного вибою підземного на підприємстві ш/у «Червона Зірка» ВО «Донецьквугілля»; з 25.08.2004 року по 30.04.2005 року, з 05.09.2005 року по 31.03.2007 року на посаді робітника очисного вибою та майстра підривника підземного на підприємстві ВП «Шахта ім. М. Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»; з 17.04.2008 року по 31.12.2008 року, з 12.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.03.2009 року по 05.10.2011 року на посаді майстра підривника підземного на підприємстві ТОВ «Донецткшахтометробуд»; з 12.10.2011 року по 11.10.2012 року, з 17.10.2012 року по 06.05.2016 року на посаді майстра підривника підземного з повним робочого днем в шахті на підприємстві ПАТ «Шахта ім. О. Ф. Засядька»;

- зобов`язати відповідача розглянути заяву від 26.02.2019 р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на підставі наявного страхового стажу понад 25 років, з них не менше 10 років на підземних роботах зайнятих повний робочий день з особливо шкідливими та важкими умовами праці - за Списком №1 виробництв, робіт, професій затверджених постановою КМУ та досягнення 50-річного віку (а.с. 110-111).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням від 06 жовтня 2016 року відповідач відмовив у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу роботи. У зв`язку з чим він повторно звернувся до відповідача із заявою від 26.02.2019 року про призначення пенсії. Проте листом від 13.03.2019 року №50/Г-07-07-08 відповідач повідомив про відмову в розгляді заяви з тих підстав що позивач вже звертався у 2016 році із заявою про призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 114-118).

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та справедливості, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскільки питання поновлення строку звернення до адміністративного суду є процедурним то повинно вирішуватись окремим процесуальним документом, а саме відповідною ухвалою суду. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, наголошує на тому, що судом першої інстанції відповідної ухали про поновлення строку звернення до адміністративного суду постановлено не було, фактично такий строк було поновлено, адже суд вирішував спір по суті та ухвалив рішення, але в порушення норм процесуального права не вийшов за межі позовних вимог щодо рішення відповідача від 06.10.2016 року. Звертає увагу, що в рішенні не коректно відображено позовну вимогу, а саме: першою вимогою в уточненому позові було визнання протиправним рішення відповідача від 06.10.2016 №/556/13.10.16. Також зазначає, що записи у трудовій книжці, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, накази про підсумки атестації робочих місць, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірні періоди, що надає можливість включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 123-132).

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, ІПН № НОМЕР_1 (а.с. 7-8).

08 серпня 2016 року позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 57).

До вказаної заяви було додано: копію паспорту, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; копію трудової книжки від 04.03.1985 серії НОМЕР_2 ; копію диплому НОМЕР_3 від 01.03.1985 року, копію військового квітка від 12.04.1985 НОМЕР_4 , копію диплома НОМЕР_5 від 25.07.1988 року, копію диплому НОМЕР_6 від 03.08.1990, довідку про особливий характер роботи від 20.04.2016 №399, довідки про особливий характер роботи № 16-65/5 від 10.03.2016 та № 16-65/8 від 10.03.2016, довідку про особливий характер від 26.02.2016 № 422, довідку про особливий характер праці від 22.02.2016 № 05/02, довідку про особливий характер праці від 16.05.2016 №2860/к., копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 1718 від 30.12.1994 року ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс», копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 190/к від 03.04.1995 року ДВАТ «Шахта ім.60 річчя Радянської України», копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 119-к від 18.02.1997 року ш/у «Червона Зірка» в/о «Донецьквугілля», копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 235 від 01.03.2002 року, № 159 від 01.03.2007 року ВП «Шахта ім. Михайла Івановича Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці № 95 від 07.10.2005 року, №109 від 01.11.2010 року ТОВ «Донецькшахтометробуд», копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці №1089 від 01.06.2007 року та № 889-к від 29.05.2012 року ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька».

06 жовтня 2016 року рішенням Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачу в призначенні пенсії за нормами п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи (а.с. 40-41).

Доказів оскарження та скасування вказаного рішення позивачем не надано.

26 лютого 2019 року позивач звернувся із заявою, в якій просив роз`яснити причину відмови в прийнятті заяви про призначення пенсії (а.с. 91).

Листом від 13 березня 2019 року №50/г-07-07-08 УПФ повідомлено позивача, що 08.09.2016 року він звернувся із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку з тим, що підприємства знаходяться на не підконтрольній українській владі території до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 23.10.1989 по 15.03.1991 на посаді гірничого підземного на підприємстві ПАТ «Шахтоуправління «Донбас»; з 25.03.1991 по 22.05.1992 на посаді робітника очисного вибою на підприємстві ДВАТ «Шахта ім.60 річчя Радянської України»; з 25.05.1992 по 13.07.1994 на посаді робітника очисного вибою на підприємстві ш/у «Червона Зірка» в/о «Донецьквугілля»; з 25.08.2004 по 30.04.2005, з 05.09.2005 по 31.03.2007 на посаді робітника очисного вибою та майстра підривника підземного на підприємств ВП «Шахта ім. Михайла Івановича Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»; з 17.04.2008 року по 31.12.2008 року, з 12.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.03.2009 року по 05.10.2011 року на посаді майстра підривника підземного на підприємстві ТОВ «Донецткшахтометробуд»; з 12.10.2011 року по 11.10.2012 року, з 17.10.2012 року по 06.05.2016 року на посаді майстра підривника підземного на підприємстві ПАТ «Шахта ім. О. Ф. Засядька».

Отже, право надати заяву на призначення пенсії у лютому 2019 року відсутнє, оскільки не досягнуто 60-річного віку та немає жодного нового документу, який би підтверджував стаж роботи на пільгових умовах (а.с. 10-11).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 1058-IV)).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до статті 44 Закону № 1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1).

Відповідно до п.1.5 Порядку № 22-1 Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до пункту 2.23 Порядку № 22-1, документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Згідно із пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням УПФ від 06 жовтня 2016 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії (а.с. 55-56). Вищевказане рішення не оскаржувалось та є чинним.

Щодо доводів апелянта, що питання поновлення строку звернення до адміністративного суду є процедурним і повинно вирішуватись відповідною ухвалою суду та фактично строк було поновлено, адже суд першої інстанції вирішував спір по суті та ухвалив рішення, але в порушення норм процесуального права не вийшов за межі позовних вимог щодо рішення відповідача від 06.10.2016 року, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Колегія суддів зазначає, що строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах.

Інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

За частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За частиною 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, вказаними нормами встановлений шестимісячний строк звернення до суду з позовом.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави дійти до висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Зокрема, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

За приписами ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Як встановлено матеріалами справи, на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху позивачем 01 липня 2019 року подано уточнену позовну заяву, в прохальній частині якої позивач просив поновити строк звернення з позовом до суду.

Ухвалою від 08 липня 2019 року Донецький окружний адміністративний суд, на підставі ч.14 ст.171 КАС України продовжив розгляд даної справи.

Отже, оскільки позивач звернувся з позовом (11.05.2019р.) до суду в межах шестимісячного строку (оскарження листа від 13.03.2019р.), відповідно до ч. 2 статті 122 КАС України, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 26.02.2019 року про роз`яснення причини відмови в прийнятті заяви на призначення пенсії (а.с. 91). Вказана заява від 26.02.2019 року не містить в собі необхідної інформації, що визначена у додатку 2 Порядку № 22-1, тому не може вважатись належним та допустимими доказом звернення до УПФ із заявою про призначення/перерахунок пенсії відповідно до положень статті 44 Закону №1058-ІV та Порядку № 22-1.

Суд першої інстанції в рішенні від 11 липня 2019 р. зазначив, що оскільки між рішенням УПФ від 06 жовтня 2016 року та зверненням позивача з даним позовом великий проміжок часу, то суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог, шляхом скасування вказаного рішення, оскільки воно прийнято поза межами строку звернення до суду.

Суд наголошує, що позивач звернувся з вимогою про визнання протиправним рішення та дії відповідача викладені в листі-відповіді саме від 13.03.2019 року №50/г-07-07-08 на заяву позивача від 26.02.2019 року, а не визнання протиправним рішення відповідача від 06 жовтня 2016 року.

Щодо доводу апелянта, що в рішенні не коректно відображено позовну вимогу, а саме: першою вимогою в уточненому позові було визнання протиправним рішення відповідача від 06.10.2016 №/556/13.10.16, суд не приймає до уваги, оскільки вимогою в уточненому позові було визнання протиправним рішення та дії відповідача викладені в листі-відповіді від 13.03.2019 року №50/г-07-07-08 на заяву позивача від 26.02.2019 року (а.с. 111).

Щодо доводу апелянта, що записи в трудовій книжці, довідки про підтвердження стажу, накази про підсумки атестації робочих місць, які містяться у матеріалах справи, дають йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

У відповідності до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Матеріалами справи встановлено, що у відповідності до записів у трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював з 23.10.1989 року по 15.03.1991 року на посаді гірничого підземного робітника на підприємстві ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс»; з 25.03.1991 року по 22.05.1992 року на посаді робітника очисного вибою підземного на підприємстві ДВАТ «Шахта ім. 60 річчя Радянської України»; з 25.05.1992 року по 13.07.1994 року на посаді робітника очисного вибою підземного на підприємстві ш/у «Червона Зірка» ВО «Донецьквугілля»; з 25.08.2004 року по 30.04.2005 року, з 05.09.2005 року по 31.03.2007 року на посаді робітника очисного вибою та майстра підривника підземного на підприємстві ВП «Шахта ім. М. Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія»; з 17.04.2008 року по 31.12.2008 року, з 12.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.03.2009 року по 05.10.2011 року на посаді майстра підривника підземного на підпрємстві ТОВ «Донецткшахтометробуд»; з 12.10.2011 року по 11.10.2012 року, з 17.10.2012 року по 06.05.2016 року на посаді майстра підривника підземного з повним робочого днем в шахті на підприємстві ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (а.с. 8-11).

Також в матеріалах справи містяться довідки про особливий характер роботи від 20.04.2016 №399, довідки про особливий характер роботи № 16-65/5 від 10.03.2016 та № 16-65/8 від 10.03.2016, довідку про особливий характер від 26.02.2016 № 422, довідку про особливий характер праці від 22.02.2016 № 05/02, довідку про особливий характер праці від 16.05.2016 №2860/к., копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 1718 від 30.12.1994 року ПАТ «Шахтоуправління «Донбасс», копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 190/к від 03.04.1995 року ДВАТ «Шахта ім.60 річчя Радянської України», копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 119-к від 18.02.1997 року ш/у «Червона Зірка» в/о «Донецьквугілля», копію наказу про атестацію робочих місць за умовами праці № 235 від 01.03.2002 року, № 159 від 01.03.2007 року ВП «Шахта ім. Михайла Івановича Калініна» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці № 95 від 07.10.2005 року, №109 від 01.11.2010 року ТОВ «Донецькшахтометробуд», копії наказів про атестацію робочих місць за умовами праці №1089 від 01.06.2007 року та № 889-к від 29.05.2012 року ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька». Вказані довідки містять штамп підприємства, підписи посадових осіб та засвідчені печаткою підприємства (а.с. 12-23).

Тобто, записи у трудовій книжці, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, накази про підсумки атестації робочих місць, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у спірні періоди, що надає можливість включення вищевказаних періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів оскарження та скасування рішення УПФ від 06 жовтня 2016 року про відмову в призначенні пенсії, тобто воно є чинним. Крім того, позивач звернувся з вимогою про визнання протиправним рішення та дії відповідача викладені в листі-відповіді саме від 13.03.2019 року №50/г-07-07-08, який не є рішенням в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а є відповіддю відповідача на звернення ОСОБА_1 , яке правомірно розглянуте в порядку Закону України «Про звернення громадян».

При таких обставинах колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії - не підлягає задоволенню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі № 200/5590/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 р. у справі №200/5590/19-а - залишити без змін.

Повний текст судового рішення складений 17 вересня 2019 року.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді:. І.Д. Компанієць

І.В. Сіваченко