Справа № 200/7594/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р. Справа№200/7594/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., при секретарі судового засідання Соколовій С.О.

позивача не з`явився

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, відповідно до тексту заяви позивач просить суд: визнати протиправною відповідь Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка оформлена листом від 08.04.2019 року №3875/34-2/03 в частині того, що пенсія позивачу призначена та виплачується вірно з 26 грудня 2017 року; визнати протиправним призначення ОСОБА_1 пенсії з 26 грудня 2017 року у розмірі 6087,98 грн.; зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити розрахунок розміру щомісячної пенсії позивача з урахуванням абзацу першого пункту 44 розділу Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосувавши величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, починаючи з 26 грудня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимог чинного законодавства не вірно визначено коефіцієнт стажу та за наслідком помилки, яку допущено Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду Донецької області позивач недотримує пенсійні виплати. Вважаючи, що відповідач порушив право на мирне володіння своїм майном, оскільки має право на щомісячне отримання пенсії у розмірі 8 169,84 грн., в той час як відповідачем виплачується пенсія у розмірі 6 087,98 грн. позивач звернувся із даним позовом за захистом порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд останньої визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року судом прийнято рішення про вихід зі стадії спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у справі, судове засідання у справі призначено на 13 серпня 2019 року.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_1 ОСОБА_1 з 08.03.2002р. призначена пенсія за вислугу років Позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. З 29.07.2011р. по 28.12.2017р. Позивач отримував пенсію по інвалідності. Згідно заяви Позивача пенсія переведена до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області і з 01.02.2018р. перебував на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком.

При перерахунку пенсії Позивача застосовувалась середня заробітна плата (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до п.1.7 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок 22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії.

Позивач з 08.03.2007 року позивач був одержувачем пенсії по вислуги років.

Відповідно до п. З ст. 45 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 4-3 Розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-УІІІ від 03.10.2017 року, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до Преамбули Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Вимоги п. 4-3 Розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є чинними, та не визнавались не конституційними, за таких підстав управління не має правових підстав для перерахунку пенсії Позивача з 26.12.2017 року із розрахунку оцінки одного року страхового стажу - 1,35, та його позовних вимог.

Аналогійна правова позиція викладена в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 року по справі №804/1948/18.

Таким чином, посилання позивача на необхідність застосування у його випадку коефіцієнту 1,35 % не відповідає законодавчим нормам, оскільки відповідно приписів п. 4-4 Розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування «31 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%». Таким чином, величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % застосовується тільки при призначенні пенсії, тому при переході з одного виду пенсії на інший її застосування безпідставне. Отже, на думку відповідача позовні вимоги щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% замість 1% не мають під собою жодних правових підстав, оскільки позивачу не було призначено пенсію за віком, а переведено з одного виду пенсії на інший.

З 22.02.2019р. ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років і перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років.

Ухвалою від 13 серпня 2019 року в якості другого відповідача у справі залучено Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ,).

23 серпня 2019 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, просить суд у задоволенні позову відмовити, при цьому посилається на таке. До 31.08.2018 року позивач перебував на обліку в головному управлінні, як отримувач пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та деяких інших категорій громадян» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі Закон №2262-ХІІ). 08.12.2017 позивач звернувся до управління із заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, а саме для отримання пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, вказана заява отримана управлінням 26.12.2017. З 01.02.2018 року знятий з обліку по причині переходу на пенсію за іншим законом. У подальшому позивач знов звернувся із заявою від 04.01.2019 року про призначення пенсії по інвалідності згідно Закону №2262-ХІІ. 22.02.2019 звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ. Статтею 48 вказаного закону встановлено, що заява про призначення пенсії згідно з цим законом подається до територіального управління Пенсійного фонду України. Статтею 8 Закону №2262-ХІІ встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом та членам їх сімей, які мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія зі їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону №1058-ІV, призначається одна пенсія за її вибором. Тобто враховуючи вищевикладене, не є можливим отримання пенсійних виплат за Законом №2262-ХІІ та Законом №1058-ІV одночасно.

Позивачем надано відповідь на відзив в якому зазначено, що йому первинно було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон №1058-1V. Крім того, в ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мова йде про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії, які передбачені ст. 9 зазначеного Закону (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), в той час як у спірних правовідносинах має місце перехід на інший вид пенсії за іншим Законом. Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше. Таким чином, позивач має право на призначення пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу - 1,35%., а дії відповідача щодо застосування показника величини оцінки одного року страхового стажу - 1% є неправомірними.

Позивач до судового засідання не з`явився, при цьому матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі, явку своїх представників до судового засідання призначеного на 10.09.2019, не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили, про час та дату його проведення повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, у разі неявки відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. У частині 9 статті 205 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, суд вважає, що немає перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

З 08.03.2002р. позивач отримував пенсію за вислугою років та перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області

З 29.07.2011р. по 28.12.2017р. Позивач отримував пенсію по інвалідності призначену згідно Закону №2262-ХІІ.

08.12.2017 позивач звернувся до управління із заявою про припинення виплати пенсії по інвалідності у зв`язку з переходом на інший вид пенсії, а саме для отримання пенсії відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, пенсія переведена до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

З 01.02.2018р. перебував на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як отримувач пенсії за віком призначену згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу - 1%.

За заявою позивача 22.02.2019 року, останньому призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ з 22.02.2019.

Листом від 08.04.2019 № 9875/34-2/03 відповідач-1 повідомив, про розмір коефіцієнту стажу 0,48167, при цьому зазначив, що при перевірці матеріалів справи помилок не виявлено, пенсія виплачується вірно відповідно до діючого законодавства україни.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині не проведення перерахунку та виплати пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, предметом спору у справі, з урахуванням доводів відповідачів та позивача, є правомірність або не правомірність дій відповідача 1 щодо призначення пенсії згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу - 1%, замість 1,35%.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд виходить з наступного.

Як встановлено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003, який набрав чинності 01.01.2004 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

В ч.3 ст.45 цього Закону зазначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З системного аналізу вказаних норм права судом встановлено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первісному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено матеріалами справи, та зазначено у відзиві на позовну заяву, позивача переведено із пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», шляхом застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в України, з якої сплачено страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсій за 2014-2016 роки в сумі 3764,40 гривень, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Більше того, відповідач наголошує, що позивачу пенсію призначено не вперше, а тому підстав для застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% - позивач немає.

Однак, з такими висновками суд не погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України №1058-ІV від 09.03.2003.

Згідно із ч.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV від 09.03.2003, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Судом відхиляється твердженнями відповідача в частині того, що величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % не застосовуються до визначення розміру пенсії позивача, оскільки пенсія призначена не вперше, з огляду на наступне.

Позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримував пенсію по інвалідності, призначену за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії.

На підставі поданої заяви позивачу призначено пенсію за віком (згідно протоколу призначення відбулось з 01.02.2018) на підставі іншого Закону, а саме відповідно до Закону України № 1058-ІV від 09.03.2003.

З системного аналізу наведених норм пенсійного законодавства, суд дійшов висновку, що у даному випадку переведення позивача з одного виду пенсії на інший, яке регламентовано ст. 45 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 здійснюється шляхом призначення іншого виду пенсії, на підставі поданої заяви пенсіонера, за іншим Законом, а саме Законом України №1058-ІV від 09.03.2003.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №185/1474/17(2-а/185/161/17), та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

З огляду на зазначене, положення ч. 4-4 Прикінцевих положень Розділу XV Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії при переведенні позивача на інший вид пенсії, оскільки, у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, відповідачем-1 при призначенні розміру пенсії позивачу згідно Закону України №1058-ІV, безпідставно не застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач -1, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо вимоги про зобов`язання Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити розрахунок розміру пенсійних виплат, а також визнання листа відповіді відповідача -1 від 08.04.2019 № 3875/34-2/03, суд зазначає, наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав».

Частиною першою статті 5 КАС України визначені конкретні способи судового захисту.

Згідно з частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним).

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням факту перебування позивача на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, порушення прав позивача допущено Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (відповідач -1), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача -1 стосовно застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зобов`язання відповідача -2 здійснити перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% при на підставі заяви позивача від 08.12.2017 року про перехід на пенсію за Законом України №1058-ІV від 09.03.2003.

Питання про розподіл судових витрат у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 160-161, 168, 171, 241-246, 250-251, 255, 257-263, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27 а, ) до Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ,) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1%, при перерахунку з 01.02.2018 року раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%, з урахуванням раніше виплачених сум на підставі заяви позивача від 08.12.2017 року про перехід на пенсію за Законом України №1058-ІV від 09.03.2003.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, вступну та резолютивну частини рішення проголошено у судовому засіданні 10 вересня 2019 року, повний текст рішення виготовлений 16 вересня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Буряк