Справа № 280/2553/19
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року (о 16 год. 30 хв.)Справа № 280/2553/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кіченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084842 від 26.03.2019 відповідача.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві Пояснює, що коли його зупинили ніякого протоколу, ніяких актів на місці не складалось, а тому від підпису та пояснень відмовитись не міг, натомість працівник відповідача, перевіривши всі документи, як водія, так і позивача жодних зауважень до документів та праці не зазначив, ніякий акт в його присутності не складали, водію та керівнику ФОП ОСОБА_2 не надавали. Про існування акту №096597 від 06.03.2019 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом дізнався з оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Посилається на приписи Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, п. 1.4, 3.3, 2.7 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, вказуючи, що законодавством України не передбачено щодо внутрішніх перевезень обов`язковості ведення тахокарт водіями при здійсненні перевезень вантажів у внутрішньому сполученні, обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водіїв тахокарт, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, непред`явлення яких до перевірки тягне застосування адміністративно-господарської відповідальності, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення. Докази здійснення автомобілем позивача міжнародного автомобільного перевезення в Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області взагалі відсутні. Із посиланням на п. 2, 15, 21, 25, 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 №1567, зауважує, що справа про порушення без участі уповноваженої особи суб`єкта господарювання розглядається лише у разі належного повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням, натомість не передбачена можливість розгляду справи без участі суб`єкта господарювання у разі відсутності інформації щодо вручення суб`єкту господарювання повідомлення про розгляд справи. Доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи про правопорушення позивача не має, а тому встановивши, що суб`єкт господарювання не з`явився на розгляд справи про порушення, а докази повідомлення його про часта місце розгляду відсутні, відповідач не мав законних підстав розглядати цю справу по суті. Враховуючи викладене вважає, що оскаржуване рішення №084842 від 26.03.2019 про сплату штрафу є протиправним, у зв`язку із чим суд просить скасувати його.

Ухвалою судді від 03.06.2019 відкрито провадження у справі, призначено адміністративну справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 20 червня 2019 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 20 червня 2019 року надіслав до суду відзив (вх.№25198), у якому пояснює, що 26.03.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час розгляду матеріалів було прийнято рішення про застосування адміністративно-господарських штрафів до суб`єкта господарювання за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказує, що позивач перед розглядом матеріалів про порушення був своєчасно та належним чином повідомлений, на його адресу за місцем реєстрації було направлено запрошення на розгляд. Суб`єкт господарювання або його уповноважена особа на розгляд акту №096597 не з`явились, будь-яких пояснень або заперечень не надали, не направили жодного документу щодо спростування факту виявленого правопорушення, зазначеного у акті, а також ніякого документу, який би вказував на те, що даний товар належить іншому суб`єкту господарювання, який здійснював перевезення вантажу без передбачених транспортним законодавством документів. Тому за відсутності будь-яких документів, що спростовували би виявлене порушення, до позивача було застосовано штраф на підставі абзаців 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених статтею 48 Закону відсутня тахокарта водія транспортного засобу, яка є документом підтверджуючим дотримання режиму праці та відпочинку водієм встановлених законодавством вимог. Ураховуючи зазначене, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

20 червня 2019 року підготовче засідання відкладене на 23 липня 2019 року.

23 липня 2019 року вирішено продовжити строк підготовчого провадження та відкласти підготовче засідання на 09 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 09.08.2019 вирішено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу для розгляду по суті на 09 вересня 2019 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та додаткові усні пояснення. Просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На підставі статті 243 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, яка зареєстрована 18.06.2002, дані про позивача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців включено 18.05.2011 за №2 103 017 0000 064736, про що свідчить витяг з вказаного реєстру.

06.03.2019 об 11 год. 56 хв. працівниками Укртрансбезпеки у Запорізькій області на автомобільній дорозі М-18, 297 км., проведено перевірку транспортного засобу Mersedes-Benz; номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_2 ), серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , який належить на праві власності позивачу, за результатами якої складено акт №096597 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки фахівцями Укртрансбезпеки у Запорізькій області встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині послуг перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: тахокарта водія ОСОБА_3 ПП за 06.03.2019. Водій від підпису та надання пояснення відмовився, що підтверджується відповідними відмітками в акті перевірки.

15.03.2019 відповідачем акт від 06.03.2019 №096597 разом із запрошенням на розгляд матеріалів перевірки були направлені на адресу позивача рекомендованим листом із повідомленням. Проте, як вбачається із наданої відповідачем копії поштового конверту, кореспонденція повернулась на адресу інспекції без вручення адресату «за закінченням терміну зберігання».

26.03.2019 в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області розглянуто матеріали перевірки та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084842, якою за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 1 700,00 грн. (відповідальність передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Вказану постанову було направлено 28.03.2019 на адресу позивача та вручено поштою йому особисто 06.04.2019, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Не погоджуючись із отриманим рішенням 09.04.2019 позивач письмово звернувся до відповідача, на яке листом від 24.04.2019 №803/26/23-19 йому надано відповідь, у якій повідомлено, що 06.03.2019 під час проведення рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом відповідно до направлення на перевірку від 03.03.2019 було виявлено порушення, а саме: відсутня тахокарта водія ОСОБА_2 за 06.03.2019. На підставі п. 26 ПКМУ 1567 від 06.11.2006, позивачу вислано запрошення на розгляд справи рекомендованим листом із повідомленням, що підтверджено записом №1446 у поштовому реєстрі. Зазначено, що враховуючи, що позивача не було на розгляді справи відповідно до п. 27 ПКМУ 1567 від 06.11.2006 та неявки уповноваженої особи позивача, справа про порушення розглядалась без його участі та участі уповноваженої особи.

Вважаючи прийняте відповідачем рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Постановою Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, до якого входить управління Укртрансбезпеки в Донецькій області та Укртансбезпеки у Запорізькій області.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.

Згідно з пунктом 22 Порядку №1567 у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час огляду транспортного засобу, який належать позивачу, встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.03.2019 внесений запис про відмову водія від письмового пояснення та підпису.

Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Згідно зі статтею 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

- для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

З аналізу положень вказаної статті випливає, що вказаний вище перелік документів згідно ст. 48 Закону № 2344-ІІІ не є вичерпним.

Частина восьма статті 53 Закону № 2344-ІІІ передбачає, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі -Положення).

Пункт 6.1 Положення передбачає, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 затверджена Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.4. Інструкції, оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування"; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно із пунктом 2.1 Інструкції виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами ЄУТР.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.6. Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що норми Закону № 2344-III зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.

Щодо факту виявленого порушення відсутності тахокарти позивачем не заперечується.

При цьому, суд погоджується з позицією відповідача про помилковість посилання позивача на те, що Державна служба України з безпеки на транспорті забезпечує здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення, оскільки наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, відповідно до пунктів 1.2, 1.3 якого встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Як свідчать матеріали справи, посадовими особами Укртрансбезпеки у Запорізькій області не перевірялась фактична наявність самого тахографа, а перевірялась наявність визначених статтею 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснювалося вантажне перевезення автомобільним транспортом, серед яких був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа, про що і були складені відповідні акти перевірки.

Закон № 2344-III встановлює відповідальність власників транспортних засобів за відсутність у водія протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, оскільки у відповідності до статті 30 Закону № 2344-ІІІ саме власник повинен забезпечити водія належними документами.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи, що в ході розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлені підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу, керівником органу державного контролю - управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області правомірно винесено постанову № 084842 від 26.03.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбачених абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Щодо посилань представника позивача на неналежне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із пунктами 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював заходи щодо своєчасного повідомлення позивача про розгляд справи про порушення шляхом направлення запрошення на його адресу рекомендованим листом із повідомленням, однак останнє повернулось до відповідача без вручення адресату. У призначений час ОСОБА_2 та/або її представник не з`явились, повідомлень про перенесення розгляду на іншу дату до відповідача не направила, як і жодного документу на спростування фактів виявлених правопорушень, зазначених в акті.

Одночасно, суд зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17.

Згідно з вимогами статей 73, 75, 76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У даному випадку, суд звертає увагу на те, що позивачем не спростовано документально встановлені відповідачем порушення, зокрема, в разі наявності у водія під час перевезення тахокарти водія транспортного засобу, яка є документом підтверджуючим дотримання режиму праці та відпочинку водієм встановлених законодавством вимог, вона б була пред`явлена під час перевірки. Однак, ані під час перевірки, ані під час перебування справи в провадженні суду позивачем не надано відповідної тахокарти, як і не надано інших доказів на спростування відсутності її (не пред`явлення) під час перевірки чи встановленого порушення щодо режимів праці та відпочинку водіїв.

Отже, враховуючи наявність у відповідача підстав для здійснення перевірки, беручи до уваги, що позивач в даному випадку виступає саме як перевізник, який здійснював 06.03.2019 перевезення вантажів автомобілем, тому обов`язковим документом для останнього, в даному випадку, є тахокарта водія за 06.03.2019, а встановлення контролюючим органом її відсутності під час здійснення вантажних перевезень - є правовою підставою для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову було відмовлено.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 77, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, ) в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (69063, м. Запоріжжя, вул. Глісерна, буд. 14) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 18.09.2019.

Суддя І.В. Батрак