Справа № 826/16805/15
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 826/16805/15

адміністративне провадження № К/9901/42466/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Желєзного І.В., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015р. (суддя - Огурцова О.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р. (судді - Бєлова Л.В., Желтобрюх І.Л., Беспалов О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (далі - Уповноважена особа Фонду) про невключення його до Переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» далі - ПАТ «КБ «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

визнати протиправним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про невключення його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» включити його до Переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «КБ «Експобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є вкладником у розумінні статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не включення його до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, позбавило його можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована вкладнику законом.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р., позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» про не включення позивача до Переліку вкладників ПАТ «КБ «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З ухваленими у справі рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодилась Уповноважена особа Фонду, подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просила скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перевіркою виявлено, що договір банківського вкладу, укладений між позивачем та банком, має ознаки нікчемності правочину на підставі ст. 38 цього Закону, зокрема, такого, що призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, а тому до нього правомірно застосовано відповідні наслідки.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частин 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб`єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Згідно частин 1, 2, 5, 6 статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

В ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.09.2014р. між позивачем та ПАТ «КБ «Експобанк» укладено договір банківського рахунку №1698/18836/2014. (а.с. 13 - 15)

Відповідно до умов п. 1.1 цього Договору банк відкриває позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять позивачу.

Згідно платіжного доручення від 12.09.2014р. №23 на банківський рахунок позивача № НОМЕР_1 від іншої фізичної особи - ОСОБА_2 надійшли грошові кошти в сумі 195000 грн, призначення платежу - «надання позики згідно договору позики б/н від 12.09.2014р. (а.с. 16)

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014р. №567/БТ ПАТ з грифом «банківська таємниця» «КБ «Експобанк» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів. (а.с. 36 - 38)

24.09.2014р. на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014р. №597 «Про віднесення ПАТ«КБ «Експобанк» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №97 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Експобанк», яким з 25.09.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в банку Волощука І.Г. (а.с. 46)

Постановою Правління Національного банку України від 22.01.2015р. №41 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ «Експобанк». (а.с. 48)

На підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду від 26.01.2015р. №15 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання з 26.01.2015р. та призначено Волощука І.Г. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку строком на 1 рік з 26.01.2015р. по 25.01.2016р. (а.с. 49)

09.02.2015р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із вимогою щодо виплати йому грошових коштів за договором його банківського вкладу.

Листом Уповноваженої особи Фонду від 20.02.2015р. позивача повідомлено про включення його до Переліку фізичних осіб-вкладників ПАТ «КБ «Експобанк», яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів, у зв`язку з чим її не включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. (а.с. 17)

Листом від 02.09.2015р. №1101/4958 Уповноваженою особою Фонду повідомлено позивача проте, що правочин, за яким відповідно до платіжного доручення з поточного рахунку, відкритого у ПАТ «КБ «Експобанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 195000 на його поточний рахунок № НОМЕР_1 та правочин щодо перерахування грошових коштів є нікчемним з підставі, передбачених пунктами 2, 7, 9 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як такий, за яким банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку та через здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. (а.с. 52 - 53)

Окремим листом 02.09.2015р. №1101/5003 Уповноважена особа Фонду повідомила позивача про те, що договір його банківського рахунку №1698/18836/2014 від 12.09.2014р. є нікчемним на підставі пунктів 2, 7, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с. 50 - 51)

Судами встановлено, що договір банківського рахунку позивача визнано нікчемними на підставі ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку з чим його не включено до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач є вкладником на підставі статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і на нього поширюються гарантії вкладника неплатоспроможного банку. При цьому суди виходили з того, що договір банківського рахунку, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Експобанк» не містить в собі жодних умов, які б передбачали платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Крім того, суди виходили з того, що відповідно до статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладом також є кошти в безготівковій формі, які надійшли для вкладника, тобто закон не містить обов`язкової умови зарахування коштів на вклад виключно особисто вкладником. В свою чергу Уповноваженою особою Фонду не надано суду доказів про не зарахування чи неналежне зарахування (порушення процедури) коштів на рахунок позивача згідно його договору банківського рахунку, а тому відповідачем не надано до суду доказів того, що договір банківського рахунку №1698/18836/2014 від 12.09.2014 є нікчемним в силу частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 228 Цивільного кодексу України.

Суд апеляційної інстанції також виходив з того, що пропозиція банку укласти договір на однакових для всіх умовах, є публічною офертою, а сам договір - договором приєднання. Публічна оферта - це адресована невизначеному колу осіб пропозиція, яка містить всі істотні умови договору та з якої вбачається воля оферента укласти договір на зазначених у пропозиції умовах з кожним, хто відгукнеться. Згідно із частиною першою ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. При цьому якщо будь-хто може скористатися спеціальною пропозицією банку, яка не змінюється під конкретного вкладника, відповідні депозитні договори є такими, що укладаються на звичайних умовах. Вклади, розміщені в рамках проведення будь-яким банком спеціальних пропозицій, акцій або надання бонусних процентів, не можна віднести до таких, що розміщені на індивідуальних, більш вигідних умовах, якщо за умовами проведення акцій цю пропозицію було розраховано на широке необмежене коло осіб, і будь-хто міг скористатися нею.

Апеляційний суд виходив з того, що повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» від 02.09.2015р. №1101/5003 взагалі не містить конкретно визначеної підстави визнання правочину позивача нікчемним.

Щодо посилань Уповноваженої особи Фонду у повідомленні про нікчемність правочинів на постанову Правління Національного банку України від 11.09.2014р., якою ПАТ «КБ «Експобанк» віднесено до категорії проблемних та встановлено обмеження в його діяльності, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, банк має вживати всіх передбачених заходів для її збереження, а коло осіб, яким можливе надання такої інформації, обмежене, і клієнти банку не входять до кола таких осіб. А тому позивачу як клієнту банку на момент укладення договору та здійснення трансакції положення постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014р., якою ПАТ «КБ «Експобанк» віднесено до категорії проблемних, не були та не могли бути відомі.

Крім того, суд виходив з того, що хоча Уповноважена особа Фонду і наділена правом здійснювати перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, проте дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Щодо посилань відповідача, як на доказ нікчемності договору банківського вкладу, на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення», апеляційний суд виходив з того, що таке твердження є вільною інтерпретацію відповідача, та не відповідає вимогам ст. 70 КАС України і не є належним доказом на підтвердження таких обставин, зазначене не свідчить про нікчемність укладеного правочину, а факт знаходження на рахунках позивача грошових коштів у вказаному розмірі відповідачем не заперечується.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що між позивачем та банком укладено договір банківського рахунку, позивач в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо позивача про наявність таких підстав, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позову.

Така обставина як наявність руху коштів по рахункам інших клієнтів банку, які мали на той час великі вклади, та відповідно до яких в цей час проводились операції по рахункам вкладників, не може бути підставою для відмови позивачу у включенні до переліку вкладників.

Крім того, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для невключення позивача до Переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі.

Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Крім того, суду не було надано доказів того, що саме правочин за участю позивача призвів до неплатоспроможності чи неможливості виконання банком грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, а тому посилання відповідача на пункт 2 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу нікчемності правочину також є безпідставним.

Посилання відповідача в обґрунтування своїх доводів на пункт 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» також є безпідставними, оскільки частину 3 статті 38 доповнено пунктом 9 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015р. №629-VIII, який набрав чинності 12.08.2015р., і станом на час виникнення спірних правовідносин, така норма Закону не діяла.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустив, тому суди дійшли висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.12.2015р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

І.В. Желєзний

В.М. Кравчук