Справа № 489/1821/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 р. Категорія: 113070100м.ОдесаСправа № 489/1821/19
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до посадової особи Департаменту патрульної поліції України інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамара Сергія Павловича про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії НК № 985522 від 06.03.2019 року, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до посадової особи Департаменту патрульної поліції України інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Тамара Сергія Павловича, в якому просив скасувати постанову серії НК № 985522 від 06.03.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, мотивуючи його тим, що відповідачем винесено зазначену постанову з порушеннями чинного законодавства без урахування факту відсутності в своїх діях складу адміністративного правопорушення, визначеного ч.1 ст. 140 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2019 року у позові відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просять суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянти посилаються на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи в позові, суд першої інстанції не врахував, що його посаду не правомірно віднесено до державної служби. Також, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення та матеріали судової справи не містять жодного доказу скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 26.02.2019 о 13-00 год. в Миколаївській області Первомайський та Арбузинський райони, автодорога М13 «Кропивницький - Платонове» напрямок м. Кишинів км 76+432 км 100+000 будучи відповідальною посадовою особою виконуючого обов`язки директора Служби автомобільних доріг в Миколаївській області порушив вимоги п.п.3.1.1, 3.1.2, 3.2, 3.4.2, 4.1.2, 4.1.3, 4.2.2, 4.3.1 ДСТУ 3587-97, що виразилось в наявності вибоїн та руйнувань, відсутністю дорожніх знаків та огороджень, чим порушив п.1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.

За фактом порушення посадовими особами Служби автомобільних доріг Миколаївської області вимог правил, норм та стандартів при утриманні дорожньої мережі, співробітником ВБДР УПП в Миколаївській області було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_1 , який перебуває на посаді виконуючого обов`язки начальника Служби автомобільних доріг Миколаївської області.

Згідно наданої оскаржуваної постанови вбачається, що постанова була складена за відсутності гр.. ОСОБА_1 за умови запрошення до поліції, окрім того копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. № 4295/41/16-2018 від 07.03.2019 року.

Не погоджуючись із вищевказаним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що саме ОСОБА_1 , як відповідальна посадова особа, до компетенції якої відноситься додержання правил, норм і стандартів при забезпеченні безпечного експлуатаційного стану автомобільних доріг в Миколаївській області, винний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, а тому інспектор відділу безпеки дорожнього руху УПП в Миколаївській області Тамара ОСОБА_2 обґрунтовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Положеннями п.1 ч.3 ст.12 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що обов`язок забезпечувати утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, покладено на посадових осіб, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування таких.

У відповідності до положень ст.24 вказаного Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних пригод, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних пригод.

Приписами розділу 3 Державного стандарту України 3587-97 Безпека дорожнього руху, автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 31.07.1997р. №441, передбачено, що автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Положеннями п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994р. №198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків (ст.14 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, як посадову особу, а саме як в.о. начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївський області.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до інформації, яка розміщена на офіційній веб-сторінці Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, по території Миколаївської області проходять національні автомобільні дороги: М13 «Кропивницький - Платонове».

Служба автомобільних доріг у Миколаївській області є балансоутримувачем та єдиним замовником по виконанню дорожніх робіт на дорогах загального користування в області.

Метою діяльності Служби є утримання в належному стані та розвиток мережі автодоріг загального користування, мостів та інших штучних споруд, створення умов безперервного та безпечного руху транспорту, задоволення потреб народного господарства та населення в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури.

На замовлення Служби автомобільних доріг у Миколаївській області активно продовжують виконуватися роботи з капітального ремонту на ділянці автомобільної дороги загального користування державного значення: М13 «Кропивницький - Платонове».

Враховуючи вищенаведене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не надано жодного доказу в обґрунтованість позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність і обґрунтованість оскарженої у даній справі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 985522 від 06.03.2019 р.

Доводи апелянта про те, що його посаду не правомірно віднесено до державної служби, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки як вірно зазначено в оскаржуваному рішенні, суб`єктом відповідальності за статтею 140 ч.1 КУпАП є керівник Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, в свою чергу позивача ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, як посадову особу, а саме як в.о. начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївський області.

Що стосується доданого до апеляційної скарги Договору за № 50-Б від 23.10.2018 р., то колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч.4 ст.308 КАС, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, оскільки вказаний договір не було надано в суд першої інстанції, та скаржником не обґрунтовано неможливості його подання, колегія суддів не приймає його до уваги як доказ.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний договір жодним чином не спростовує правомірність винесеної відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги дублюють адміністративний позов (а.с. 2-5), що був предметом дослідження в суді першої інстанції та висновків останнього не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2019 року по справі № 489/1821/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.