Справа № 160/4020/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2019 року Справа № 160/4020/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши у м. Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та стягнення середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування, -
03.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить:
- визнати дії виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати на посаді сільського голови с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області до припинення повноважень на час працевлаштування протиправними;
- стягнути з Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 невиплачену середньомісячну заробітну плату, яку позивач отримувала на посаді сільського голови с. Карабинівка Павлоградського району Дніпропетровської області до припинення повноважень, на час мого працевлаштування, в розмірі 71 994, 56 грн. (сімдесят одну тисячу дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 56 коп.), за період з 11.11.2017 року по 25.02.2018 року, включно.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила:
- в період з 17.01.2001 року до 10 листопада 2017 року остання обіймала посаду сільського голови Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Була звільнена у зв`язку із закінченням строку повноважень, відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»;
- до обрання головою Карабинівської сільської ради, позивач обіймала посаду голови профспілкового комітету ТОВ «Агрофірма ім. Мічурина», яке на даний час ліквідовано.
- 10.11.2017 року позивач звернулась з письмовою заявою до сільської ради про нарахування і виплату середнього заробітку на період працевлаштування строком до шести місяців, як це передбачено приписами ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», проте відповіді надано так і не було;
- 26.02.2018 року позивач була прийнята на посаду заступника директора з фінансових питань СФГ «Грант». 11.04.2018 року Межиріцькою сільською радою прийнято рішення № 196-7/УІІ «Про виплату середньої заробітної плати на період працевлаштування ОСОБА_1 з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року», проте відповідні суми так і не були нараховані та виплачені. З метою захисту свого порушеного права, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом;
- з метою виконання рішення суду, позивач звернулась до голови Межиріцької сільської ради Луценко О.Г. з письмовими заявами від 10 грудня 2018 року та 25 лютого 2019 року.
- листом сільського голови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради О.Г. Луценко від 13.03.2019 року за №50 позивачу було відмовлено у здійсненні такої виплати та зазначено, що позовна заява останньої була подана до Межиріцької сільської ради, яка припинила фінансову діяльність 31.12.2017 року, таким чином необхідно звернутись до виконавчого комітету Межиріцької сільської ради, копія листа міститься в матеріалах справи;
- 28 лютого 2019 року позивач звернулась до голови бюджетної комісії Межиріцької сільської ради Злидньова І.О. про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року;
- відповідно до витягу з протоколу №13 комісії з питань фінансів, бюджету, планування, соціально-економічного розвитку та міжнародного співробітництва Межиріцької сільської ради від 02.04.2019 року зазначено, що розпорядником коштів є виконавчий комітет Межиріцької сільської ради, тому для вирішення питання необхідно змінити боржника;
- враховуючи викладене, так як позивачу станом на дату подання адміністративного позову до Дніпропетровського окружного адміністративного суду не було відомо про припинення фінансової діяльності Межиріцької сільської ради та призначенням розпорядника коштів виконавчий комітет Межиріцької сільської ради позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження буз повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до положень ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що позивачу, на підставі норм чинного законодавства, пропонувалась посада в.о. старости Карабинівського старостинського округу Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, від якої позивач 10.11.2017 року відмовилась, написавши відповідну письмову заяву. На підставі викладеного, відповідач не вбачає порушень законодавства України зі свого боку.
Проаналізувавши доводи позивача та відповідача, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, здійснивши повний та системний аналіз чинного законодавства, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Рішенням 14-ої сесії 23-го скликання Карабинівської сільської ради від 17.01.2001 року, ОСОБА_1 , була обрана на посаду сільського голови Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, де безперервно пропрацювала до 10 листопада 2017 року, що підтверджується відомостями трудової книжки останньої серії НОМЕР_1 , копія якої міститься в матеріалах справи.
Відповідно до рішення 16-ої сесії 7-го скликання Карабинівської сільської ради №133-16/VІІ від 21.04.2017 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад», вирішено об`єднатися з територіальними громадами сіл Межиріч, Домаха, Оженківка, Дачне, Червона Нива та селицеНовоселівськеМежиріцької сільської ради, сіл Булахівка, Червона Долина Булахівської сільської ради, сіл Карабинівка, Новоолександрівське, Лиманське і селища Мінеральні Води Карабинівської сільської ради в територіальну громаду з центром у селі Межиріч.
Постановою Центральної виборчої комісії України від 18 серпня 2017 року №164 «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 29 жовтня 2017року» із змінами, внесеними, постановою Центральної виборчої комісії від 31 серпня 2017року №1700 були призначені вибори.
10 листопада 2017 року рішенням першої сесії 7-го скликання Межиріцької сільської ради за №2-1/VІІ, за результатами виборів Межиріцького сільського голови об`єднаної територіальної громади на посаду Межиріцького сільського голови обрано Луценко Олександра Григоровича.
На підставі рішення 7-ої сесії 7-го скликання Межиріцької сільської ради від 10.11.2017 року №1, повноваження Карабинівського сільського голови ОСОБА_1 , з 10 листопада 2017 року завершились, відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», про що внесено відповідний запис у трудову книжку позивача.
З матеріалів справи вбачається, що до обрання позивача головою Карабинівської сільської ради, остання працювала головою профспілкового комітету ТОВ «Агрофірма ім. Мічурина», що підтверджується копією трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи.
26 лютого 2018 року позивач була прийнята на посаду заступника директора з фінансових питань СФГ «Грант», що підтверджується відповідними записами трудової книжки.
З матеріалів справи встановлено, що позивач неодноразово зверталась до Межиріцької сільської ради із відповідними заявами про виплату середньої заробітної плати, яку вона отримувала на посаді Карабинівського сільського голови, на період її працевлаштування, у відповідності до ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».
Супровідним листом Межиріцької сільської ради №645 від 18.04.2018р., на адресу позивача направлено копію рішення Межиріцької сільської ради №196-7/VІІ від 11.04.2018р., а також зазначено, що при наявності коштів у місцевому бюджеті позивачу буде проведена виплата середньої заробітної плати з 11.11.2017р. по 26.02.2018р.
Зазначеним рішенням прийнято:
1. виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року;
2. бухгалтерії виконавчого комітету Межиріцької ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року.
Проте, у зв`язку з невиконанням зазначеного рішення сільським головою Межиріцької сільської ради Луценко О.Г. позивач, з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів, звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання протиправними дії зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі №160/7453/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 11.11.2017р. по 25.02.2018р., з часу припинення повноважень на посаді голови Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Стягнуто з Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 невиплачену середньомісячну заробітну плату за період працевлаштування з 11.11.2017року по 25.02.2018 року, з часу припинення повноважень на посаді голови Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в сумі 66477,45 грн.

Відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, зазначене рішення набрало законної сили -15.01.2019 року.

З метою виконання рішення суду, позивач звернулась до голови Межиріцької сільської ради Луценко О.Г. з письмовими заявами від 10 грудня 2018 року та 25 лютого 2019 року.

Листом сільського голови виконавчого комітету Межиріцької сільської ради О.Г.Луценко від 13.03.2019року за №50 позивачу було відмовлено у здійсненні такої виплати та зазначено, що позовна заява останньої була подана до Межиріцької сільської ради, яка припинила фінансову діяльність 31.12.2017 року, таким чином, виплати середньої необхідно звернутись до виконавчого комітету Межиріцької сільської ради, копія листа міститься в матеріалах справи.

28 лютого 2019 року позивач звернулась до голови бюджетної комісії Межиріцької сільської ради Злидньова І.О. про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року.

Відповідно до витягу з протоколу №13 комісії з питань фінансів, бюджету, планування, соціально-економічного розвитку та міжнародного співробітництва Межиріцької сільської ради від 02.04.2019 року зазначено, що розпорядником коштів є виконавчий комітет Межиріцької сільської ради, тому для вирішення питання необхідно змінити боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач також зверталась до Управління державної казначейської України у Павлоградському районі Дніпропетровської області з метою виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі №160/7453/18.

Листом№02-06/265 від 15.04.2019 року Управлінням державної казначейської України у Павлоградському районі Дніпропетровської областізазначено, що у виконавчому листі від 21.01.2019р, який виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №160/7453/18 код ЄДРПОУ не відповідає назві боржника, так як код ЄДРПОУ №41800745, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, належить виконавчому комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, а не Межиріцькій сільській раді Павлоградського району Дніпропетровської області (), копія вказаного листа міститься в матеріалах справи. (копія листа з інтернету додається). ,

Відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», правонаступником з усіма повноваженнями є новообрані органи місцевого самоврядування. Представницьким органом новоутвореної сільської територіальної громади є Межиріцька сільська рада.

У зв`язку із тим, що позивачу, станом на подачу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративного позову у справі №160/7453/18, було не відомо, що 30.11.2017 року, відповідно до рішення Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ІІ сесії №21-2/VII, утворено юридичну особу - виконавчий комітет Межиріцької сільської ради, яку 11.12.2017 року, зареєстровано у Державного реєстратора () та яка є розпорядником коштів, позивач звернулась до суду з даним позовом щодо стягнення саме з виконавчого комітету Межиріцької сільської ради середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування.

Надаючи правову оцінку спірним питанням, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. На сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.42 цього Закону, повноваження сільського, селищного, міського голови починаються з моменту оголошення відповідною сільською, селищною, міською виборчою комісією на пленарному засіданні ради рішення про його обрання. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у поза робочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, завершуються в день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.

Після завершення повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу.

Після завершення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради у територіальній громаді, що увійшла до об`єднаної територіальної громади, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний об`єднаною територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження відповідною сільською, селищною, міською радою персонального складу її виконавчого комітету.

За правилами статті 118 Кодексу законів про працю Українивстановлено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право особи на надання, після закінчення її повноважень за виборною посадою, попередньої роботи (посади). В той же час, це право може бути реалізовано за умови наявності посади, або іншої рівноцінної посади.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку із звільненням позивача з займаної посади Карабинівського сільського голови 10.11.2017 року, на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», остання не мала змоги повернутись на посаду, яку вона обіймала до 2001 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Мічуріна», так як останнє припинило свою діяльність 15.10.2009 року, про що внесено запис №3041075.

При цьому, позивачу не було надано рівноцінну роботу (посаду) на тому самому або, за його згодою, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Суд критично ставиться до посилання відповідача, щодозапропонування позивачу посадив.о.старостиКарабинівськогостарастинського округу Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, від якої остання відмовилась письмовою заявою від 10.11.2017 року, оскільки вказана посада (робота) відноситься до іншої установи, ніж та, з якої вона була звільнена у зв`язку із обранням головою сільської ради, та могла бути переведена тільки лише за її згодою, якої позивач не надала.

26 лютого 2018 року позивач була прийнята на посаду заступника директора з фінансових питань СФГ «Грант».

Аналізуючи норми діючого законодавства України, суд зазначає, що у випадку неможливості надання позивачу попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців виплата середньої заробітної плати є мінімальною державною гарантією в оплаті праці для звільнених посадових осіб органу місцевого самоврядування після їх звільнення.

Таким чином, так як позивач в період з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року перебувала без роботи, як посадова особа, звільненаз органу місцевого самоврядування, то відповідач зобов`язаний був здійснити виплату за час вимушеного не працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається рішеннямМежиріцької сільської ради №196-7/VІІ від 11.04.2018р. вирішено:

- виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування з 11.11.2017р. по 26.02.2018р.;

- бухгалтерії виконавчого комітету Межиріцької ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року.

Зазначений факт також встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року в адміністративній справі №160/7453/18.

Вказаним рішенням визнано протиправними дії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за період працевлаштування з 11.11.2017р. по 25.02.2018р., з часу припинення повноважень на посаді голови Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області та стягнуто з Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 невиплачену середньомісячну заробітну плату за період працевлаштування з 11.11.2017року по 25.02.2018 року, з часу припинення повноважень на посаді голови Карабинівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в сумі 66477,45 грн.

Проте, вказане рішення Межиріцька сільська рада Павлоградського району Дніпропетровської області не виконала та не здійснила виплату середньої заробітної плати позивачу, так як остання припинила свою фінансову діяльність 11.12.2017 року, про що зроблено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку із тим, що 30.11.2017 року створено юридично особу - виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, який є розпорядником коштів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Частиною 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.

При цьому, частиною 1 статті 1 Протоколу № 1 ратифікованої Україною 11.09.1997 р. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ст. 17-1 Конвенції, згідно з якими кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Стаття 13 Конвенції гарантує кожному право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо порушення передбаченого Конвенцією права було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, створення юридичної особи, яка є розпорядником бюджетних коштів у зв`язку із чим припиняє свою фінансову діяльності сільська рада не повинно позбавляти позивача права на вільне володіння визначеними законом коштами.

Отже, дії виконавчого комітету Межиріцької сільської ради павлоградського району Дніпропетровської області щодо не виконання пункту 2 рішення Межиріцької сільської ради №196-7/VІІ від 11.04.2018р року щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати на період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року з урахуванням висновків рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року в адміністративній справі №160/7453/18 є протиправними.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи приписи вищенаведеної статті, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та викласти їх в наступній редакції:

-визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо не виплати грошового зобов`язання середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року;

- зобов`язати виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області здійснити виплату середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року на підставі рішення Межиріцької сільської ради №196-7/VІІ від 11.04.2018 року, з урахуванням висновків суду в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі №160/7453/18.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 1, п. 3, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи викладене вище, повно і всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та стягнення середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою понесені судові витрати у розмірі 768, 40 грн., що підтверджується квитанцією від 03.05.2019 року за №3

Враховуючи викладене вище, сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 384,20 грн. підлягає стягненню з виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 238, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та стягнення середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області щодо не виплати грошового зобов`язання середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року.

Зобов`язати виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області здійснити виплату середнього розміру заробітної плати за період працевлаштування з 11.11.2017 року по 26.02.2018 року на підставі рішення Межиріцької сільської ради №196-7/VІІ від 11.04.2018 року, з урахуванням висновків суду в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 року у справі №160/7453/18.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 384, 20 грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Горбалінський