Справа № 240/9466/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
23 вересня 2019 року м. Житомир справа № 240/9466/19
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладених в протоколі від 19.04.2019 №51, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 19.12.2018 інвалідності 2 групи, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням виплаченої раніше суми;
- зобов`язати відповідача розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи, що настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності з 19.12.2018 відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови КМУ від 25.12.2013 №975, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що має право на призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 19 грудня 2018 року, внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби, однак відповідач протиправно відмовляє у призначенні такої виплати з підстав, не передбачених законодавством.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.
Ухвалою від 28 серпня 2019 року у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про залучення третьої особи відмовлено.
Через відділ документального забезпечення суду 13 серпня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162, частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Міністерство оборони України позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Вказує, що оскільки позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги із пропуском встановленого законодавством граничного дворічного строку після первинного встановлення ступеню втрати працездатності, відповідач правомірно відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги. Також зазначено, що допомога у зв`язку з встановленням ІІІ та ІІ групи інвалідності виплачена в сумі 124 020,00 грн (а.с. 22-26).
У відповідності до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді заступника начальника відділу кадрів державних службовців Головного управління кадрів Міністерства оборони України. Наказом начальника Головного управління кадрової політики Міністерства оборони України від 07.09.2001 № 30 звільнений в запас (за станом здоров`я) і виключений зі списків особового складу (а.с.14).
24 квітня 2014 року позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 830359 від 24.04.2014 (а.с.12).
В подальшому, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, з 20.11.2015 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаного із проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 218634 від 20.11.2015.
Сторонами не заперечується, що допомога у зв`язку з встановленням ІІІ та ІІ групи інвалідності ОСОБА_2 виплачена в сумі 124 020,00 грн
З 19.12.2018 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби відповідно до довідки серії 12 ААБ № 101956 від 19.12.2018 (а.с.16 зворот).
В березні 2019 року позивач, у зв`язку з встановленням ІІ групи з 19.12.2018, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, звернувся до Житомирського обласного військового комісаріату з заявою про виплату (доплату) одноразової грошової допомоги і надав копії необхідних документів, для направлення до МО України (а.с.16).
За наслідками розгляду поданих документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, затверджене Міністром оборони України, про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що згідно з ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей "та п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності про що сідчить витяг з протоколу від 19.04.2019 № 51 пункт 23 (а.с.15).
Вважаючи, що відповідачем порушено його конституційне право на соціальний захист та отримання належної одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи оскаржуване рішення на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами частини п`ятої статті 17 Основного Закону обумовлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).
Згідно зі статтею 1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;
Відповідно до пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року (далі - Порядок №975).
Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Із матеріалів справи вбачається, вперше позивачу встановлено групу інвалідності (ІІІ група), що надавав право на отримання одноразової грошової допомоги було встановлено з 24 квітня 2014 року.
Підпунктом "б" пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на 24 квітня 2014 року) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, який набрав чинності з 01 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Наведені норми узгоджуються зі змістом пункту 8 Порядку №975 (в редакції, чинній на 21 квітня 2015 року), відповідно до якого якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
В контексті спірних правовідносин суд зазначає, що положення пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII застосовується до усіх правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2014 року.
Згодом, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року) пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: "У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється".
Так, обидві норми пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII (абзац 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. При цьому, дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеню втрати працездатності.
Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення групи інвалідності позивачеві (квітень 2014 року) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.
Правовідносини щодо первинного встановлення ступеню втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-XII застосовується до позивача.
Здійснивши системний аналіз норм Закону №2011-XII та Порядку №975 у редакції, чинній на час первинного встановлення позивачеві ступеню втрати працездатності, суд дійшов висновку, що законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності, проте при зміні групи інвалідності протягом двох років з моменту її первинного встановлення.
Отже, позивачу змінено підставу групу інвалідності понад дворічний термін після встановлення первинної інвалідності, а тому відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем на виконання ч.2 ст. 77 КАС України спростовано, а позивачем не доведено протиправність дій або бездіяльності Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 23 вересня 2019 року.

Суддя Л.А.Шуляк