Справа № 300/369/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6120/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Цар М.М.,

представника позивача Микитюка Р.В.,

представника відповідача Прос Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року (прийняте у м. Івано-Франківську суддею Тимощуком О.Л.; складене у повному обсязі 24 квітня 2019 року) в адміністративній справі № 300/369/19 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправними і скасувати прийняті Івано-Франківською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2019/000313/2 від 18 січня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206010/2019/00388 від 18 січня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ним було завезено на митну територію України вживаний автомобіль марки Audi, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см куб., 2015 року випуску, для розмитнення якого відповідачу було подано весь необхідний пакет документів та заявлено митну вартість за ціною придбання, що підтверджується відповідними документами. Проте, відповідач не погодився з цією ціною і прийняв рішення про коригування митної вартості автомобіля за резервним методом. Вважає, що це рішення відповідача є протиправним, необгрунтованим, прийняте з порушенням порядку та без дотримання основних принципів митного регулювання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила Івано-Франківська митниця ДФС, яка вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи та винесенні оскаржуваного рішення не врахував ряд обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення адміністративного спору, не надав належної правової оцінки поданим доказам, допустив ряд порушень норм процесуального та матеріального права, що в свою чергу призвело до винесення незаконного рішення; натомість взяв до уваги не обґрунтовані доводи позивача та безпідставно задовольнив його позовні вимоги. Тому, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у митниці виникли обгрунтовані сумніви щодо достовірності відомостей про заявлену митну вартість та щодо числових значень складових митної вартості товару, оскільки під час митного оформлення позивачем ТЗ, не був наданий повний перелік документів, який визначений статтею 53 Митного кодексу України, зокрема: банківського платіжного документа, чи будь-якого іншого платіжного документа, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та які б свідчили про завершення фінансової операції під час купівлі транспортного засобу. Тому, відповідачем застосовано систему аналізу та управління ризиками, згідно із якою визначено, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Крім того, відповідно до рахунку-фактури № 1203 від 10.12.2018 продавцем транспортного засобу виступав "Маріо ОСОБА_2 ", натомість у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено, що власником автомобіля є "ТзОВ Освітній інститут Пшерер", який не фігурує в жодних інших документах. Наведене, на переконання відповідача, є суттєвою невідповідністю в документах і дає підстави сумніватися у правильності визначення митної вартості транспортного засобу. За вказаних обставин, відповідачем прийнято оскаржені картку відмови та рішення про коригування митної вартості, при цьому митна вартість товару визначена за резервним методом у розмірі 38 700 EUR із застосуванням програмного продукту SchwackeNet компанії Schwacke GmbH, враховуючи наявні пошкодження відповідно до даних акту митного огляду, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092.

Крім того зазначає, що позивач погодився із митною вартістю ТЗ, визначеною митним органом, подавши нову МД.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив обгрунтовував тим, що помилковими, на думку позивача, є посилання відповідача на суттєві невідповідності в документах, як на підставу сумнівів у правильності визначеної митної вартості транспортного засобу, з огляду на те, що відповідно до вимог законодавства Європейського Союзу наявність у продавця свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу свідчить про наявність майнових прав у нього на такий транспортний засіб. Також, наявність законних прав у ОСОБА_3 Еберт на продаж автомобіля позивачу підтверджується і здійсненою процедурою експорту з Європейського Союзу вказаного транспортного засобу, згідно із накладною для експорту MRN 18DE26E7 від 11.12.2018, у якій зазначено, що автомобіль, придбаний позивачем у продавця - Маріо ОСОБА_2 .

Позивач також зазначив, що про факт сплати ним завдатку у розмірі 10 000 EUR свідчить підтвердження переказу коштів через "BNP Paribas Bank Польське АТ" на ім`я ОСОБА_4 , та рахунок-фактура №1203 від 10.12.2018, згідно з якою, позивачем перераховано завдаток у сумі 10 000 EUR, а решта суми сплачена готівкою 11.12.2018.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги із аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, позивачем 10.12.2018 придбано в Німеччині у ОСОБА_3 Еберт транспортний засіб - легковий автомобіль, марки Audi, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см куб., 2015 року випуску, пробіг - 148 000 км, вживаний (далі - Транспортний засіб, ТЗ). Завдаток позивач перерахував у сумі 10 000 Євро, решта готівкою підлягала сплаті 11.12.2018. Вказана обставина підтверджується наявною в матеріалах справи копією рахунку-фактури № 1203 від 10.12.2018 (а.с. 13 - 14).

Декларант - приватне підприємство «БРОК-ВЕСТ», в інтересах ОСОБА_1 , як одержувача товару, 18.01.2019 подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну митну декларацію № UA206010/2019/401740, якою задекларував для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: автомобіль легковий, марки Audi, модель Q7, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 см куб., 2015 року випуску, тип кузова - універсал, загальна кількість місць для сидіння - 5, призначений для перевезення пасажирів. У вказаній МД позивач самостійно визначив митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 29 411,76 EUR - графа "42" митної декларації (а.с.56).

Одночасно із МД декларант надав відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення, зокрема: рахунок-фактуру № 1203 від 10.12.2018, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 27.12.2018 № UA20903/2018/75808; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27.07.2015 № ЕМ759440; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27.07.2015 № НОМЕР_2 ; копію паспорта громадянина України НОМЕР_3 від 07.10.2003 та МД країни відправлення № 18DE26E7 від 11.12.2018; декларацію про походження товару.

Подання таких документів відповідач не заперечує.

Івано-Франківська митниця ДФС, за результатами розгляду поданої електронної МД та доданих до неї документів, того ж дня 18.01.2019 відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206010/2019/00388. Згідно із цією карткою відмови, митна вартість транТЗ визначена за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Джерело інформації: АСАУР ДФС. Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов?язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 38 700 (а.с. 55).

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківська митниця ДФС здійснила коригування митної вартості транспортного засобу та 18.01.2019 прийняла оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначила митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) у розмірі 38 700 EUR (а.с. 49).

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що надані декларантом документи підтверджують митну вартість ТЗ, а виявлені митним органом у цих документах розбіжності жодним чином не вливають на числові значення складових митної вартості товару, тому у відповідача не було підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості за резервним методом.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема:

на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно переліку, наведеного у цій нормі.

За вимогами частин першої, третьої, шостої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За змістом цих норм митна вартість товарів визначається декларантом; водночас митний орган контролює правильність визначення такої вартості і за результатами здійснення такого контролю, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України.

Як уже зазначено вище, відповідач не погодився із задекларованою позивачем митною вартістю ТЗ, з огляду на те, що подані декларантом документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР і відповідно до статтей 53, 54 МК України запропонував декларанту протягом 10 днів надати додаткові документи.

Відповідно до частин першої, четвертої, сьомої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Частиною другою статті 263 МК України визначено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Тобто, у разі незгоди декларанта з митною вартістю, що визначена контролюючим органом передбачено подання нової МД, в якій зазначаються: сума митних платежів, обчислена згідно з митною вартістю, визначеною декларантом; сума платежів, обчислена згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

На різницю між зазначеними сумами декларант надає гарантії, зокрема шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом.

Як зазначено вище, 18.01.2019 декларант у цій справі подав до Івано-Франківської митниці ДФС електронну МД (форма МД-2) № UA206010/2019/401740, у якій митна вартість товару була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) (графа 43, код МВВ - 1).

Цього ж дня Івано-Франківська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA206010/2019/000313/2 та визначила митну вартість ТЗ за резервним методом (графа 31 рішення, код МВВ митного органу - 6).

А 21.01.2019 декларант подав до Івано-Франківської митниці ДФС нову електронну МД (форма МД-2) № UA206010/2019/401877, у якій митна вартість товару визначена за резервним методом (ліва колонка графи 43, код МВВ - 6; права колонка не заповнена), а у п`ятій колонці графи 47 (код способу розрахунків вказано «02»); графа 48 «Відстрочення платежів» не заповнена.

Правила заповнення граф митних декларацій (далі - МД) на бланках єдиного адміністративного документа форми МД-2 визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651; зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 серпня 2012 р. за № 1372/21684 (далі - Порядок № 651).

Згідно глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку № 651 графа 43 «Метод визначення вартості» (далі також - МВВ) графа заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів.

У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався.

У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Тобто, у лівому підрозділі графи вказується порядковий номер МВВ, який застосовано декларантом, а у правому підрозділі - порядковий номер МВВ, який застосовано митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до графи 47 «Нарахування платежів» глави 2 розділу ІІ цього Порядку у п`ятій колонці «Спосіб платежу» зазначається код способу розрахунку відповідно до класифікатора способів розрахунку, у графі B «Подробиці розрахунків» - код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами.

Відповідно до Класифікатора способів розрахунків, який затверджено наказом Мінфіну від 20 вересня 2012 року № 1011, сплачені декларантом митні платежі (виходячи з митної вартості, визначеної декларантом) показуються з кодами розрахунку «01» (безготівкова форма сплати), «02» (унесення готівки до каси митниці), «15», «72», «91» або «92».

Різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначається з кодом розрахунку «55».

Як уже зазначено вище, 21.01.2019 декларант подав до Івано-Франківської митниці ДФС нову електронну МД (форма МД-2) № UA206010/2019/401877, у лівому підрозділі графи 43 якої проставлено «6» - тобто визначений декларантом резервний метод визначення митної вартості. Правий підрозділ залишено пустим, що свідчить про самостійне визначення декларантом митної вартості, без урахування рішення про коригування митної вартості.

Звертаючись із цим позовом до суду, позивач вказав, що він не згоден з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірному рішенні.

Відтак, він мав право скористатись правом випущення товару у вільний обіг на умовах, визначених частиною сьомою статті 55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), вказавши у правому підрозділі графи 43 порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом, а у п`ятій колонці графи 47 щодо способу оплати - код розрахунку «55».

Крім того, у випадку забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х МК України у графі 48 «Відстрочення платежу», відповідно до глави 2 розділу ІІ Порядку № 651 зазначається кінцевий термін дії гарантії.

Однак він не зробив цього, фактично погодившись із митною вартістю, визначеною митним органом і у новій МД за № UA206010/2019/401877 від 21.01.2019 і, як уже було зазначено вище, праву колонку графи 43 не заповнив, а у п`ятій колонці графи 47 (код способу розрахунків вказано 02 - готівковий спосіб розрахунку); графа 48 «Відстрочення платежів» не заповнена.

А факт існування нової МД взагалі залишився поза увагою суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, до предмета доказування у цій справі входять обставини заповнення МД, яку подано до митного оформлення, а також обставини щодо подання нової МД у випадку прийняття митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості.

Дослідження відомостей з відповідних граф МД є необхідним для правильного вирішення такого спору, зокрема для висновку про те, погодився чи не погодився декларант із скоригованою митним органом митною вартістю.

Останнє, в свою чергу, має значення для висновку про те, чи продовжує існувати між сторонами правовий спір.

У випадку, якщо спір між сторонами вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митним органом, у задоволенні позову про скасування рішення про коригування митної вартості необхідно відмовити.

Правова позиція з цього питання була висловлена Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 816/2396/17.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що подавши нову МД, позивач погодився із митною вартістю, визначеною відповідачем у оскаржуваному рішенні, тому спору між сторонами не існує; відтак у задоволенні позову про скасування рішення митного органу про коригування митної вартості необхідно відмовити.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року в адміністративній справі № 300/369/19 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова складена у повному обсязі 20 вересня 2019 року.