Справа № 806/3146/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2019 року

Київ

справа №806/3146/13-a

адміністративне провадження №К/9901/19721/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року (суддя Семенюк М.М.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року (колегія у складі суддів: Євпак В.В., Капустинського М.М., Мацького Є.М.) у справі № 806/3146/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Біо мед скло» до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Біо мед скло» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у м. Житомирі (після реорганізації Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області) (надалі відповідач, податковий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень якими зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вважає податкові повідомлення-рішення неправомірними та такими, що винесені з порушенням вимог податкового законодавства, так як підприємство діяло у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 27 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, позов задовольнив. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2013 року № 000091222 та № 000093222.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, p доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих рішень.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство зазначає, що скарга є безпідставною та просить залишити судові рішення без змін.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт № 1686/22-2/04763746 від 2 квітня 2013 року.

Висновками акта, зокрема, встановлено порушення:

- підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 141.2 статті 141, пункту 150.1 статті 150, пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування в сумі 6 450 685 грн, в тому числі по періодах:

- І квартал 2012 року в сумі 4 382 571 грн;

- І півріччя 2012 року в сумі 5 124 690 грн;

- 3 квартали 2012 року в сумі 4 974 363 грн;

- 2012 рік в сумі 6 450 685 грн

- пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пунктів 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового Кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість за грудень 2012 року в сумі 107 504 грн та завищення бюджетного відшкодування всього в сумі 1 081 387 грн, в т.ч.:

- березень 2012 року - 341 683 грн;

- квітень 2012 року - 101 585 грн;

- вересень 2012 року - 138 119 грн;

- жовтень 2012 року - 500 000 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом 16 квітня 2013 року винесені податкові повідомлення - рішення:

- № 000091222, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток) на 6 450 685 грн;

- № 000093222, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з податку на додану вартість на суму 1 081 387 грн та застосовано 540 694 грн штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

В касаційній скарзі податковий орган вказує, що підставами для прийняття спірних податкових повідомлень рішень слугували виявлені в ході перевірки порушення, а саме:

- не віднесення позивачем до складу доходів суми безповоротної фінансової допомоги (відсотки за користування кредитними коштами від ТОВ «Югласс Холдінгз Лімітед», які нараховані та не сплачені кредитору);

- заниження доходів та завищення витрат (в окремих податкових періодах) за рахунок курсових різниць по взаємовідносинах з ТОВ «Югласс Холдінгз Лімітед»;

- завищення витрат за рахунок від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, яке зменшено попередньою плановою перевіркою;

- завищення бюджетного відшкодування за рахунок здійснених попередніх оплат постачальнику ТОВ «Бучанський завод склотари».

Суди попередніх інстанцій встановили, що 26 листопада 2008 року та 5 квітня 2011 року між позивачем та ТОВ «Югласс Холдінгз Лімітед» укладені договори позики № 134.5 та № 134.6, якими передбачено строк повернення коштів, які були надані в позику, а саме: по договору № 134.5 від 26 листопада 2008 року - 31 грудня 2016 року; по договору № 134.6 від 5 квітня 2011 року - 5 квітня 2016 року. Крім того, дані договори позики передбачають нарахування та сплату відсотків за користування позикою у розмірі 9% річних від суми отриманої позики.

Податковий орган посилається на підпункт 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), відповідно до якого безповоротна фінансова допомога - це , зокрема, основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Суди попередніх інстанцій встановили, а податковий орган не спростував, що договорами позики № 134.5 та № 134.6 передбачено строк повернення коштів, які були надані в позику та нарахування та сплату відсотків за користування позикою у розмірі 9% річних від суми отриманої позики. Отже, нараховані, але не сплачені відсотки за даними договорами не є безповоротною фінансовою допомогою у розумінні підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Враховуючи зазначене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що нараховані відсотки не являються безповоротною фінансовою допомогою, та є фінансовими витратами, що враховуються при обчислені об`єкта оподаткування з урахуванням обмежень встановлених пунктом 141.2 статті 141 Податкового кодексу України.

Абзацом «г» підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати операційної діяльності включають витрати банківських установ, до яких відноситься від`ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов`язань у зв`язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу.

За приписами підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 Податкового кодексу України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від`ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Таким чином, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що Товариством правомірно не включено до складу доходів нараховані відсотки за користування кредитними коштами та включено до складу витрат курсові різниці згідно договорів позики № 134.5 та № 134.6.

Щодо неврахування Товариством висновку попереднього акту перевірки, а саме акту № 3054/15-1 від 31 серпня 2012 року суди попередніх інстанцій встановили, що правомірність віднесення позивачем суми 3 511 913 грн до збитків за 2012 рік відображена в постанові Житомирського окружного адміністративного суду від 2 березня 2016 року по справі № 0670/6364/12, яка набрала законної сили 15 квітня 2016 року.

Суд не погоджується з доводом касаційної скарги, що зважаючи на повторне звернення до суду із апеляційною скаргою протягом одного року з моменту оголошення оскаржуваних судових рішень у справі № 0670/6364/12 скасування податкового повідомлення-рішення, яким зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток є передчасним.

Відповідно до пункту 56.22 статті 56 Податкового кодексу України, якщо платник податків оскаржує рішення податкового органу в адміністративному порядку до контролюючих органів та/або до суду, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може ґрунтуватися на такому рішенні контролюючого органу до закінчення процедури адміністративного оскарження або до остаточного вирішення справи судом.

Частиною 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи зазначене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідач не довів правомірність свого рішення від 16 квітня 2013 року № 000091222.

Крім того, суди попередніх інстанцій встановили, а податковий орган не спростував, що вказані податковим органом періоди, як такі в яких виявлені порушення щодо формування податкового кредиту, перевірені податковим органом, що підтверджується актом позапланової виїзної перевірки від 16 жовтня 2012 року № 4116/15-4/04763746 щодо правомірності нарахування Товариством від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за квітень, травень, червень, липень 2012 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на розрахунковий рахунок за червень, липень 2012 року, а також актом позапланової виїзної перевірки від 21 лютого 2013 року № 4954/15-4/04763746 щодо правомірності нарахування Товариством від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за вересень, жовтень, листопад 2012 року та бюджетного відшкодування податку на додану вартість заявленого на розрахунковий рахунок за листопад 2012 року.

За результатами вказаних перевірок винесені податкові повідомлення-рішення, які в подальшому постановою Житомирського окружного адміністративного суд від 12 грудня 2012 року по справі № 0670/7669/12, яка набрала законної сили та постановою Житомирського окружного адміністративного від 3 жовтня 2013 року по справі № 806/2100/13-а, яка набрала законної сили, скасовані.

Таким чином, попередніми рішеннями судів встановлено правомірність заявленої суми бюджетного відшкодування в червні, липні, листопаді 2012 року та правомірність формування від`ємного значення за квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад 2012 року. Встановлений судами факт правомірності формування Товариством від`ємного значення квітень, травень, червень, липень, вересень, жовтень, листопад 2012 року виключає неправомірність в діях щодо сум бюджетного відшкодування, які заявлялись Товариством в березні, квітні, вересні та жовтні 2012 року

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 16 квітня 2013 року № 000093222.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року у справі № 806/3146/13-а залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва ,

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду