Справа № 520/67/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 р.Справа № 520/67/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 22.04.19 року по справі № 520/67/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТЬ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РАТЬ" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 10.09.2018 №.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТЬ"- задоволено.

Скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 10.09.2018 №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАТЬ" (вул. Рижівська, буд. 7,м. Харків, 61050, ) судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп.

ГУ ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції невірно застосував приписи ст. 192, ст. 200-1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України. Зазначає, що відсутність реєстраційного ліміту не може бути не обставиною, яка звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Окрім того, обов`язок зареєструвати розрахунок коригування виник у ТОВ «Рать», який і було ним зареєстровано, але з порушенням граничного терміну реєстрації в ЄРПН, встановленим Податковим кодексом України. Також, суд першої інстанції встановив, що відповідачем доведено правомірність застосування до платника податків штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних №9 від 14.02.2017, №11 від 17.02.2017, №24 від 13.11.2017, проте, враховуючи, що частина рішення відповідача, яка визнається судом протиправною, не може бути відокремленою з оскаржуваного рішення, оскільки це буде втручанням в дискреційні повноваження контролюючого органу, скасував оскаржуване податкове повідомлення- рішення в повному обсязі. Не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення ґрунтується виключно на правовій позиції позивача, без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019р. , прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник ТОВ "РАТЬ" подав до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає її доводи безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю законним та обґрунтованим. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 р. без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

Представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ "РАТЬ", за результатами якої складено акт перевірки від 13.08.2018 № 11309/20-40-14-18/38159487.

Позивачем надано заперечення на вказаний акт перевірки, що отримані податковим органом 28.08.2018.

Контролюючим органом на підставі висновків акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 10.09.2018 № про застосування штрафних санкцій.

Підставою для прийняття вказаного податкового повідомлення - рішення став висновок контролюючого органу про порушення позивачем граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме: №1 від 12.11.2015 на 14 днів, №9 від 14.02.2017 на 2 дні, №11 від 17.02.2017 на 2 дні, №24 від 13.11.2017 на 1 день, №13 від 29.12.2017 на 38 днів, №12 від 29.12.2017 на 38 днів.

За результатами адміністративного оскарження податкового повідомлення - рішення від 10.09.2018 № у задоволенні скарги позивача вих.№21/09-09 від 21.09.2018 рішенням ДФС від 21.11.2018 №37809/6/99-99-11-03-01-25 відмовлено.

Не погоджуючись із нарахуванням відповідачем штрафних санкцій, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування в повному обсязі податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 10.09.2018 №.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п.200.10 ст.200 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Відповідно до п.76.1 ст.76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Згідно з п.76.3 ст.76 ПК України, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Щодо змісту виявленого порушення, необхідно зауважити, що відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України (в редакції до 01.01.2017), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 №1797-VIII, який набув чинності з 01.01.2017, серед іншого, змінено терміни реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних.

Так, відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції з 01.01.2017), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України, датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

В ході розгляду справи встановлено, що позивачем, з метою виконання свого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних №13 та №12 від 29.12.2017, направлено такі накладні для реєстрації 12.01.2018 та 15.01.2018, що не заперечувалось представниками сторін, та про що свідчать наявні в матеріалах справи квитанції.

В свою чергу, податковий орган не прийняв вищезазначені документи, вказавши, що сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ліміту на рахунку ПДВ продавця.

Щодо відсутності податкового ліміту станом на день реєстрації податкових накладних №12 та №13, колегія суддів зауважує, що позивачем надано витяг з електронного кабінету платника, відповідно до якого на день своєчасної реєстрації зазначених податкових накладних у товариства було достатньо суми ліміту, на яку товариство має право зареєструвати податкові накладні.

Так, станом на 10 годину 22 хв. 12.01.2018 р. сума ліміту складала 834954,78 грн.

Податкова накладна № 12 була надіслана платником і доставлена до центрального рівня ДФС 12.01.2018 р. в 15:07 год. Станом на 13:26 год. сума ліміту складала 1123976,60 грн. Станом на 15:49 год. сума ліміту складала 1107458,31 грн. і були зареєстровані податкові накладні №№ 8, 10, 11, 9, 5, 7, 2692, 143, 144, 123.

Податкова накладна № 57 за рішення комісії була зареєстрована о 19:43 год. і сума ліміту складала 163946,18 грн. Податкова накладна № 1 була зареєстрована 13.01.2018 р. о 15:24 год. Сума ліміту на час реєстрації складала 1332093,24 грн.

Станом на 11:33 год. 15.01.2018 р. податковий ліміт складав 1334100,39 грн.

Вдруге подана податкова накладна № 12 не була зареєстрована з причини повторної подачі, а податкова накладна №13 знову з причини недостатності ліміту.

В свою чергу, станом на 13.01.2018 р. на 16:30 год. було зареєстровано 2-й ліміт сум ПЗ. Окрім того, станом на 15:20 годин - момент отримання податкової накладної № 13, було вже зареєстровано податкові накладні №№4,14,14.

Таким чином, згідно даних електронного кабінету платника податків, станом на 12.01.2018 року та на 15.01.2018 року сума ліміту була достатньою для реєстрації податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач вчинив, у встановлений ПК України строк та спосіб, всі залежні від нього дії для реєстрації податкових накладних в ЄРПН, проте реєстрація спірних накладних з порушенням встановленого строку відбулась з незалежних від платника податків підстав, що виключає можливість застосування штрафних санкцій до такого платника податків.

Оцінюючи доводи сторін щодо наявності у позивача необхідного реєстраційного ліміту, суд використовує позицію Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року), згідно з якою хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на зазначене, посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності у платника податків необхідного реєстраційного ліміту для реєстрації податкових накладних, є безпідставними з урахуванням того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що сума ліміту була достатньою для реєстрації податкових накладних та позивачем зареєстровано в ЄРПН інші податкові накладні того ж дня. Спростування аргументів позивача відповідачем ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій не надано.

Щодо несвоєчасної реєстрації розрахунку коригування № 1 від 12.11.2017, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 192.1 ст.192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Реєстрація розрахунку коригування № 1 від 12.11.2015, складеного постачальником ПВПТНЗ "Учбовий науково-виробничий центр "Укртехпрогрес" до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в якому передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, була здійснена з порушенням термінів, визначених абз.10 п. 201.10 ст. 201 ПКУ (в редакції, що діяла на момент реєстрації податкових накладних) на 14 календарних днів, що не заперечувалось сторонами по справі.

В свою чергу, позивачем до суду першої інстанції надано докази отримання такого розрахунку коригування від його контрагента 11.12.2015, який того ж дня зареєстровано позивачем, про що повідомлявся також і контролюючий орган під час процедури адміністративного оскарження спірного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що реєстрація розрахунку коригування з порушенням встановлених термінів відбулась не з вини позивача, при цьому, позивачем доведено здійснення всіх передбачених законодавством дій для своєчасної реєстрації розрахунку коригування, що виключає склад податкового правопорушення та доводить безпідставність та протиправність висновків контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.02.2019 у справі №802/2253/16-а, від 23.07.2019 у справі №620/3609/18.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які спростовують вищезазначені висновки суду першої інстанції.

Щодо порушення строку реєстрації податкової накладної №24 від 13.11.2017, колегія суддів зауважує, що у позовній заяві, в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій позивач підтвердив зазначений факт, а щодо податкових накладних №9 від 14.02.2017 та №11 від 17.02.2017 посилається на порушення відповідачем вимог податкового законодавства щодо виправлення технічної помилки у акті перевірки щодо назви та податкового номеру контрагента, за результатами взаємовідносин з яким складено вказані податкові накладні.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що вказані доводи позивача не спростовують порушення позивачем строків реєстрації вищевказаних податкових накладних, оскільки дії податкового органу щодо складення акту перевірки та внесення в нього виправлень є лише службовою діяльністю працівників фіскального органу на виконання своїх професійних обов`язків із збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності певних фактів, які самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав і не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.12.2018 у справі №817/568/16.

Підтверджуючи вищезазначені обставини та правомірність застосування відповідачем до платника податків штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних №9 від 14.02.2017 на 2 дні, №11 від 17.02.2017 на 2 дні, №24 від 13.11.2017 на 1 день, суд першої інстанції скасував оскаржуване податкове повідомлення-рішення в повному обсязі, враховуючи, що та частина рішення відповідача, яка визнається судом протиправною, не може бути виокремлена з оскаржуваного рішення, оскільки це буде втручанням в дискреційні повноваження контролюючого органу.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення.

За змістом пункту 1 частини 4 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у мотивувальній частині рішення зазначаються обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Таким чином, у мотивувальній частині рішення необхідно наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення зазначається: висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

При цьому, висновки суду, які зазначені в резолютивній частині рішення, мають випливати із встановлених фактичних обставин, бути вичерпними та визначеними, тобто адміністративним судом повинні бути зазначені чіткі й конкретні відповіді на усі постановлені перед ним питання в межах адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Отже, вищезазначеними нормами законодавства передбачено право суду, враховуючи встановлені фактичні обставини, задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При цьому, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 у справі №826/3842/13-а.

У даному випадку, суд першої інстанції, з яким погоджується й апеляційний суд, констатуючи в мотивувальній частині рішення про правомірність застосування відповідачем до платника податків штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних №9 від 14.02.2017 на 2 дні, №11 від 17.02.2017 на 2 дні, №24 від 13.11.2017 на 1 день, дійшов висновку про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2018 № в повному обсязі, а не в певній сумі, чим порушив, у зв`язку із цим, вищезазначені норми законодавства.

Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій, за затримку реєстрації податкової накладної № 9 до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 383, 28 грн., податкової накладної № 11 - 383, 28 грн., податкової накладної № 24 - 139, 20 грн. (383, 28 + 383, 28 + 139, 20 = 905, 76 грн.).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 10.09.2018 № на суму штрафу в розмірі 905,76 грн.

Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019 року по справі № 520/67/19 скасувати в частині задоволення позову про скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 10.09.2018 № на суму штрафу в розмірі 1044,96 грн.

В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2019р. № 520/67/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 23.09.2019 року