Справа № 280/4334/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 вересня 2019 року 12 год. 32 хв.Справа № 280/4334/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., за участю секретаря судового засідання Поліщук Я.В. та сторін

від позивача: адвокат Денисюк О.С.,

від відповідача 1: Міщенко О.В.,

від відповідача 2: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, )

до Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, буд. 32, )

про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (далі по тексту - позивач, ЗДП «Радіоприлад») до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області (далі по тексту - відповідач 2) в якому позивач просить суд:

- зобов`язати відповідача 1 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування на користь позивача суми податку на додану вартість за жовтень 2011 року в загальному розмірі 403 836,00 грн;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у сумі 257 729,17 грн за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за жовтень 2011 р.

В обгрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що Постановою запорізького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 по справі №0870/5994/12, яка набрала сили 29.10.2015, підтверджено право ЗДП «Радіоприлад» на отримання бюджетного відшкодування ПДВ та достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми у розмірі 403836,00 грн. Однак, узгоджена судовим рішенням сума бюджетного відшкодування не відображена контролюючим органом в Реєстрі згідно із пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України. Згідно норм пождаткового Кодексу України, платник податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строки, визначені ст. 200 ПК України, має право на нарахування пені на суму такої заборгованості на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягос троку її дії, включаючи день погашення. У зв`язку із невиконанням вимог ПК України, позивач звернувся до суду із позовом.

Ухвалою суду від 17.10.2018 відкрито загальне позовне провадження, підготовче провадження засідання призначено на 07.11.2018 о 10 год. 00 хв.

26.10.2018 від відповідача 2 через канцелярію суду (вх. №34312) надійшли пояснення, з яких заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, та зазначає, що висновок на відшкодування бюджетної заборгованості з РПДВ за жовтень 2011 року на користь позивача від податкового органу до управління не надходив, тобто управління не мало законних підстав на проведення повернення такої бюджетної заборгованості і, відповідно, нарахування вказаної суми пені,є безпідставним, а їх стягнення вважатиметься неправдивими видатками Державного бюджету. З огляду на викладене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

05.11.2018 від представника відповідача 1 через канцелярію суду 9вх. №35366) був поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 заперечує проти позову з наступних підстав. Позивачем по справі № 280/4334/18 заявлена вимога щодо внесення до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо відшкодування на користь ЗДП «Радіоприлад» суми податку на додану вартість за жовтень 2011 р. в розмірі 403836 грн та стягнення з Державного бюджету України на користь ЗДП «Радіоприлад» пені за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з ПДВ згідно декларації з ПДВ за жовтень 2011 р. в сумі 257 729,17 грн до неналежного відповідача, оскільки Запорізька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області не здійснює внесення до реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування даних щодо бюджетного відшкодування. Окрім того, позивачем не заявлено вимоги щодо внесення до тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування суми ПДВ за жовтень 2011 року. Крім того, за даними інтегрованої картки платника по ЗДП «Радіоприлад» відсутня переплата по декларації з ПДВ за жовтень 2011 р. З наведених підстав, просить суд відмовити у позові у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.11.2018 замінено первинного відповідача 1 - Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на належного Головне управління ДФС у Запорізькій області (, місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166).

13.11.2018 в порядку ч. 1 ст. 47 КАС України від представника позивача через канцелярію суду (вх. №36558) надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості, що передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26, які необхідні для відшкодування Запорізькому державному підприємству "Радіоприлад" (69600. м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ) суми податку на додану вартість за жовтень 2011 року в розмірі 403836,00 грн та стягнути з Державного бюджету України на користь Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ) пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у сумі 257 729 (двісті п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн 17 коп. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за жовтень 2011 р.

19.11.2018 від представника відповідача 1 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає та зазначає наступне. Оскільки процедура судового оскарження податкового повідомлення-рішення № від 17.02.2012, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за жовтень 2011 року на суму 403836 грн не закінчилась станом на жовтень 2015 року, тому на податковий орган не покладається обов`язок подати до органу казначейства відповідний висновок саме після набрання законної сили рішенням, а зазначено відповідно до абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України, що після закінчення процедури адміністративного або (удового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Таким чином, у зв`язку із судовою реформою остаточне рішення по справі № 0870/5994/12 прийнято Верховним Судом ухвалою від 29.03.2016 якою відмовлено у допуску до касаційного провадження заяву ДПІ у Комунарському районі. Разом з цим, на сьогодні жодним нормативно-правовим актом не передбачено механізму внесення до Тимчасового реєстру заяв про відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структуру такого реєстру.

Від представника позивача через канцелярію суду (вх. №38816) подано відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначає, що з 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Однак, узгоджена судовими рішеннями сума бюджетного відшкодування в загальному розмірі 403836,00 грн не відображена контролюючим органом в Реєстрі згідно із пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

У свою чергу після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017, Запорізька ОДПІ як контролюючий орган повинна була внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку для забезпечення доступу органу казначейства для виконання, що нею не було зроблено.

Ухвалою суду від 28.11.2018 відкладено підготовче засідання суду на 26.12.2018 о/об 09 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 26.12.2018 продовжено строк підготовчого засідання суду та відкладено підготовче провадження на 17.01.2019 о/об 14 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 17.01.2019 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 06.03.2019 о/об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 06.03.2019 поновлено провадження по справі, підготовче засідання призначено на 06.03.2019 о/об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 06.03.2019 зупинено провадження по справі для примирення сторін до 15.04.2019 о/об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 15.04.2019 продовжено зупинення для примирення сторін до 16.05.2019 о/об 09 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 16.05.2019 продовжено зупинення для примирення сторін до 20.06.2019 о/об 09 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 20.06.2019 продовжено зупинення для примирення сторін до 11.09.2019 о/об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 11.09.2019 поновлено провадження по справі та призначено підготовче провадження на 11.09.2019 о/об 11 год. 00 хв.

Усною ухвалою суду від 11.09.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання, після наданих стороною пояснення та клопотання про закриття підготовчого провадження, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у цей же день.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задовольнити повністю.

Представники відповідача 1, проти задоволення позову заперечували та просили суд відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача 2 до суду не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 по справі №0870/5994/12, яка набрала законної сили 29.10.2015, Запорізькому державному підприємству «Радіоприлад» підтверджено право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ та достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми у розмірі 403 836,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.04.2015 по справі №0870/5994/12 встановлено зокрема наступні обставини.

На підставі направлень від 28.12.2011 №1922, від 28.12.2011 №1923, Наказу від 23.12.2011 №2190, відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI проведено позапланову виїзну документальну перевірку ЗДП «Радіоприлад» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2011 року.

За наслідками перевірки складено Акт від 27.01.2012 №91/2302/01056280.Згідно висновків перевірки позивачем порушено: пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.17 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за жовтень 2011 року на суму 403 836,00 грн; п. 198.1 п. 198.3 п.198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено від`ємне значення за жовтень 2011 року на суму 1 449,00 грн; пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 за №2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого завищено залишок від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

На підставі Акту перевірки від 27.01.2012 №91/2302/14313317 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 17.02.2012 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі у розмірі 403 836,00 грн., та визначено штрафну санкцію в розмірі 100 959,00 грн; від 17.02.2012 №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 1 601,00 грн; від 11.05.2012 №, яким позивачу визначено штрафну санкцію в розмірі 100 959,00 грн.

Вважаючи, що контролюючим органом не виконано обов`язок щодо вчинення дій на повернення позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень 2011 рокута з вимогою про стягнення пені, нарахованої на бюджетну заборгованість, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Суд враховує, що на момент набрання законної сили судовим рішенням по справі № №0870/5994/12 та підтвердження судом правомірності формування позивачем суми бюджетного відшкодування за жовтень 2011 року, а саме 18.11.2015 стаття 200 ПК України була чинною в редакції Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Відповідно до п.п. 200.13 та 200.15 ст. 200 ПК України, у вищевказаній редакції, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2016 по справі №808/1522/16 встановлено, що відповідачем копія ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 у справі №0870/5994/12 була отримана 18.11.2015 (вх. №795719), що підтверджується наданою суду відповідачем копією супровідного листа Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Отже, відповідно до вимог п. 200.15 ст. 200 ПК України, відповідач протягом 5 робочих днів, що настали за днем отримання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 у справі №0870/5994/12 (яка є відповідним рішенням, яким було закінчено процедуру судового оскарження) був зобов`язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету позивачу. Останнім днем такого строку в даному випадку є 25.11.2015.

Проте, отримавши рішення суду контролюючий орган не вчинив дій, визначених абз. 2 п. 200.15 ст. 200 ПК України, а саме не подав органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету в термін до 09.06.2015 включно.

Не вчинення таких дій свідчить про протиправну бездіяльність контролюючого органу внаслідок якої порушене право платника податків на отримання бюджетного відшкодування ПДВ.

Законом України № 1797-VІІІ від 21.12.2016 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017, був змінений порядок здійснення бюджетного відшкодування, який не передбачає надання контролюючим органом висновку про відшкодування та його направлення до органу державного казначейства, оскільки таке відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.п. 200.7.1 п. 200.7 статті 200 Податкового кодексу України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п.п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку, відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (абз.2 п.200.10 ПК).

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування закріплений в пункті 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Так, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.13 ст. 200 ПК України).

При цьому, пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом №1797, визначено, що до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов`язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження.

До 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 р., за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 був затверджений Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок №26), який, згідно з пунктом 3 Постанови, набирає чинності з 1 квітня 2017 року.

При цьому, Постановою встановлено, що до набрання чинності Порядком бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість за заявами, включеними до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованого згідно з пунктом 52 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, здійснюється у порядку, що діяв до 1 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку №26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані:дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання);суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з пунктом 6 Порядку №26 інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Пунктом 12 Порядку №26 передбачено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

При цьому органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком №26, з 01.04.2017 втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2016 №68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Пунктом 10 Порядку №68 передбачено, що друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Таким чином, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01.04.2017, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

При цьому, у разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку №68, який діяв до 01.04.2017, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10.01.2017 єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01.04.2017 мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

Водночас, з 01.04.2017 передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Отже, до 01.04.2017 відповідач 1 мав скласти та подати до територіального органу Державної казначейської служби висновок із зазначенням суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

У свою чергу, після набрання чинності Порядком №26, тобто з 01.04.2017, відповідач 1 мав внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку, задля забезпечення доступу органу Казначейства для виконання.

Проте, вказані дії контролюючим органом всупереч вимог законодавства вчинені не були, що призвело до неотримання позивачем належного бюджетного відшкодування у визначений законом строк.

Разом з тим, податковий орган зазначав, що на сьогодні відсутні технічні можливості здійснення процедур відшкодування сум залишків бюджетного відшкодування ПДВ, що підлягають включенню до Тимчасового реєстру заяв.

Отже, судом під час розгляду справи встановлено, що сума відшкодування з ПДВ за жовтень 2011 року по платнику податків ЗДП «Радіоприлад» мала бути включена до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, однак цього не відбулося, зокрема із підстав відсутності технічної можливості та фактичного не функціонування такого реєстру.

Однією з основних засад податкового законодавства, визначеної статтею 4 ПК України, є принцип рівності усіх платників податків та недопущення будь-якого прояву дискримінації.

Так, на думку суду, диференціація платників податків та здійснення їм бюджетного відшкодування в залежності від виду реєстру в який заяви про таке відшкодування внесено, можна розцінювати як пряме порушення вказаного принципу та надання переваги заявам одних платників, над заявами інших, а отже одним платникам над іншими, без наявності на це будь-яких законних підстав.

Згідно статтею 6 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» наголошується, що та чи інша норма не може вважатися «законом», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія.

Відсутність достатньої чіткості у національному законодавстві на предмет умов за яких платник вправі отримати бюджетне відшкодування порушує принцип верховенства права стосовно «якості» закону та юридичної визначеності. Водночас, зазначене порушує «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права позивача на мирне володіння майном, що є підставою для вжиття заходів стосовно повного та належного юридичного захисту прав позивача на належне володіння майном, на яке він має право в силу вимог національного законодавства та обумовлених вище рішень суду винесених у справах за позовом даного платника.

Тобто платники податків, заяви яких про надання їм бюджетного відшкодування внесені до Тимчасового реєстру заяв про бюджетне відшкодування мають чітко розуміти за яких умов вони можуть отримати таке відшкодування, яке гарантоване ст. 200 ПК України.

Крім того, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, на думку суду, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Отже, з огляду на те, що з 01.04.2017 порядок відшкодування платниками податку сум податку на додану вартість з бюджету був змінений, та враховуючи необхідність повного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає єдиним ефективним способом захисту для позивача є зобов`язання відповідача 1 внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за грудень 2008 року, що вибраний правильно позивачем при поданні позову.

Вказана позиція також підтримана Верховним Судом у справі № 817/1828/17.

Твердження податкового органу щодо зарахування бюджетної заборгованості в рахунок погашення податкового боргу судом не приймаються виходячи з наступного.

Джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків визначені ст. 87 ПК України

Пунктом 87.1. ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника); б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу; в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України".

Міністерство фінансів України листом від 21.04.2017 №35130-12-10/11072 розглянувши лист Державної фіскальної служби України від 21.03.2017 № 882/4/99-99-12-03-02-13 щодо можливості зарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з платежів, надходження яких розподіляються у пропорціях як до державного, так і до місцевих бюджетів, та повідомило. Одночасно зазначаємо, що відповідно до підпункту "б" пункту 200.4 статті 200 ПК України передбачена можливість здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість за заявою платника у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Крім цього, згідно з підпунктом "в" пункту 87.1 статті 87 Кодексу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) включено до переліку джерел сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків до Державного бюджету України. Зарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з платежів, надходження яких розподіляються у пропорціях як до державного, так і до місцевих бюджетів, положеннями Кодексу не передбачено.

Отже, можливість сплати податкового боргу можливо здійснити за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, але тільки на підставі заяви платника - ЗДП «Радіоприлад».

Відповідачем не надано в якості доказу будь-яка заява ЗДП «Радіоприлад» стосовно можливості зарахування податкового боргу за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальному розмірі 403 836,00 грн згідно декларації з ПДВ за жовтень 2011 р.

Безпідставним також є твердження податкового органу про зарахування бюджетного відшкодування, саме 24.09.2015, тоді, як право на бюджетне відшкодування у розмірі 403 836,00 грн позивач отримав лише 18.11.2015 (дата закінчення процедури оскарження податкового повідомлення рішення № від 17.02.2012, яким зменшено суму бюджетного відшкодування у сумі 403 836,00 грн), що встановлено ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 по справі №808/1522/16.

Також, Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2016 по справі №808/1522/16, яка набула законної сили, за несвоєчасне відшкодування ПДВ за жовтень 2011 року судом вирішено стягнути пеню за період з 25.11.2015 по 12.05.2016 у сумі 47 318,50 грн.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи те, що позивачу не було відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Так, зокрема такої позиції притримується Верховний Суд України у постанові від 03.06.2014 (справа № 21-131а14).

Судом встановлено, що позивачем було подано до адміністративного суду адміністративний позов про стягнення пені за період з 25.11.2015 по 12.05.2016.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2016 по справі №808/1522/16 адміністративний позов задоволено частково за період з 03.12.2015 по 12.05.2016 у розмірі 47318,50 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.09.2017 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року - залишено без змін.

Судом перевірено розрахунок пені за період з 13.05.2016 по 12.10.2018, наведений позивачем у позовній заяві та встановлено, що він здійснений у відповідності до законодавства, виходячи з наступного.

Розрахунок пені здійснювався позивачем за формулою: (Сума заборгованості) х (120 % облікової ставки НБУ) / 365 днів х (Кількість днів прострочки).

При цьому, позивач з тлумачення пункту 200.23 статті 200 ПК України, при обчисленні пені враховував облікову ставку НБУ, встановлену на момент виникнення пені, протягом строку дії такої пені. Отже, на думку суду правомірно, облікова ставка НБУ фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

За період з 13.05.2016 по 12.10.2018 (883 календарних днів) бюджетна заборгованість не погашена, у зв`язку з чим необхідно нарахувати пеню виходячи з розрахунку:

з 13.05.2016 по 31.12.2016.

403836,00 грн (бюджетна заборгованість) х 233 (кількість днів прострочення): 100% х 22% (облікова ставка НБУ, яка діє на момент виникнення пені згідно постанови НБУ №750 від 29.10.2015) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних UНБУ) / 366 (кількість днів у календарному році) = 67870,93 грн.

З 01.01.2017 по 12.10.2018.

403836,00 грн (бюджетна заборгованість) х 650 (кількість днів прострочення): 100% х 22% (облікова ставка НБУ, яка діє на момент виникнення пені згідно постанови НБУ №750 від 29.10.2015) х 1,2 (коефіцієнт, що дозволяє розрахувати 120% річних UНБУ) / 365 (кількість днів у календарному році) = 189858,24 грн. Всього пені: 257 729,17 грн.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, виходячи з практики Європейського суду, під майном слід розуміти «майнові права» та обґрунтовані очікування того, що особа набуде певне майно. Право вимоги та отримання коштів, яке зокрема, підтверджено рішеннями судів чи нормами права становлять майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та його неотримання є порушенням цієї норми (Рішення Великої палати «Бурмич та інші проти України» від 12.10.2017).

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, зокрема викладеної у таких рішеннях як «Маркс проти Німеччини» та «Споронг і Лоннрот проти Швеції», доцільним є застосування механізму захисту прав справжнього власника майна - а за таких обставин втручання судових органів є виправданим.

У даному випадку суд констатує стверджувальне порушення відповідачем 1 статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що під час розгляду справи по суті судом встановлена протиправна бездіяльність з боку відповідача щодо невчинення дій з повернення ЗДП «Радіоприлад» суми бюджетного відшкодування з ПДВ за жовтень 2011 року суд вважає заявлений адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір відповідно до платіжного доручення №11 від 09.10.2018 у сумі 5627,94 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області (69104, м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, буд. 32, ) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості, що передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року №26, які необхідні для відшкодування Запорізькому державному підприємству "Радіоприлад" (69600. м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ) суми податку на додану вартість за жовтень 2011 року в розмірі 403836,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ) пеню на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України у сумі 257 729 (двісті п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн 17 коп. за несвоєчасне повернення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість згідно декларації з ПДВ за жовтень 2011 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Запорізького державного підприємства "Радіоприлад" (69600, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 3, ) судовий збір у розмірі 5627 (п`ять тисяч шістсот двадцять сім) грн 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 23.09.2019.

Суддя Р.В.Сацький