Справа № 200/8877/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 р. Справа№200/8877/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення пенсії відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 115 та абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України № 1058-IV;

- зобов`язання повторно розглянути заяву № 5225 від 22.11.2018 року про призначення пенсії з врахуванням встановлених судом обставин;

- зобов`язання визначити страховий стаж роботи за наданою трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

Також просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначає, що має право на отримання пенсії за п. 3 ч. 1 ст. 115 та абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України № 1058-IV, оскільки є матір`ю дитини-інваліда ІІ групи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що звернулася з заявою до відповідача про призначення пенсії, але отримала відмову відповідача.

Рішенням від 21.02.2019 року № 1745 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за п. 3 ч. 1 ст. 115 та абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України № 1058-IV, оскільки не надано виписки з актів огляду МСЕК дитини, довідку з УСЗН, що підтверджує період отримання допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, трудову книжку для визначення необхідного страхового стажу.

Позивач не згодна з таким рішенням, оскільки вважає, що нею надано всі необхідні документи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 30 липня 2019 року. Також ухвалою звільнено позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

30 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 11 вересня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив (а.с. 38-39). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 22.11.2018 року звернулася з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 117 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими документами.

Зазначає, що рішенням від 25.04.2019 року їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю документу, що засвідчує огляд МСЕК дитини, довідки з УСЗН, що підтверджує період отримання допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, трудової книжки для визначення необхідного страхового стажу.

Позивач зареєстрована у м. Донецьк. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11. 2014 р. № 1085-р до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження м. Донецьк визнано тимчасово окупованою територією.

Зазначає, що будь-який документ, виданий на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Рішенням № 7432 від 18.12.2017 року комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО позивачу було відновлено в призначенні пенсії у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання за адресою, зазначеною у довідці ВПО.

Наголошує, що дії управління не суперечать чинному законодавству, тому просив відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 (а.с. 6-8). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 НОМЕР_4 позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 (а.с. 13, 15). Син позивача був інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково та мав право на отримання соціальної допомоги, що доведено довідкою ЛКК № 201/1952 від 17.10.2018 року, виданої Центром первинної медико-санітарної допомоги Селидівської міської ради (а.с. 14), довідками огляду МСЕК від 05.01.2010 року, від 17.12.2007 року та посвідченням інваліда ІІ групи серії НОМЕР_6 (а.с. 20-21).

Позивач зареєстрована як внутрішньо переміщена особа у м. Гірник Донецької області, про що свідчить довідка від 11.10. 2016 року № НОМЕР_7 (а.с. 27).

Зібравши необхідні документи, позивач 22.11.2018 року звернулася до відповідача з заявою про призначення їй пенсії (а.с. 10-11).

Проте, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до статті 117 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням відповідача від 21.02.2019 року № 1745 (а.с. 12). Підставою відмови в зазначеному рішенні вказано відсутність виписки з актів огляду МСЕК дитини, довідку з УСЗН, що підтверджує період отримання допомоги по догляду за дитиною-інвалідом, трудову книжку для визначення необхідного страхового стажу.

За підрахунком відповідача страховий стаж позивача складає 18 років 03 місяці 12 днів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п`ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на день смерті її сина у віці 34 років була зареєстрована за однією з ним адресою як внутрішньо переміщена особа, що доведено довідкою ОСМБ «Мир» м. Гірник № 137 від 18.11.2018 року (а.с. 16), актом обстеження матеріально-побутових умов № 795 від 18.10.2018 року, складений депутатом Гірницької міської ради Колошиною О.А. за участю двох свідків (а.с. 17). Згідно вказаного акту позивач до смерті здійснювала догляд за сином-інвалідом ІІ групи.

Крім того, у трудовій книжці позивача АТ-ІІ № 9417992 належним чином підтверджено її трудовий стаж (а.с. 22-24). Згідно з розпискою-повідомленням до заяви про призначення пенсії від 22.11.2018 року трудова книжка позивачем надавалася (а.с. 11).

Причини неврахування наданої трудової книжки відповідачем не повідомлено.

Відповідно до п. 2.3 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; 6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; 7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; 8) документи про місце проживання (реєстрації); 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника; 10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника). 11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Згідно п. 2.23 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Як встановлено судом, позивач має всі необхідні документи для призначення пенсі, тому суд не бере до уваги доводи відповідача щодо необхідності надання позивачем інших документів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу пенсії є протиправною, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, беручи до уваги всі надані позивачем докази, зокрема, знаходження позивача разом з сином-інвалідом ІІ групи на дату його смерті, реєстрацію за однією адресою, неможливість сина позивача самостійно себе обслуговувати, суд вважає протиправним рішення відповідача про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Позивач не просила скасувати рішення відповідача від 21.02.2019 року № 1745 про відмову у призначенні їй пенсії, однак суд для повного захисту прав позивача на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та скасувати вказане рішення управління.

Таким чином, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та зобов`язати відповідача повторно розглянути первинну заяву позивача.

Відтак, відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 22.11.2018 року і прийняти рішення з урахуванням позиції суду, викладеною у даному рішенні.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по даній справі суд зазначає, що в силу положень ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Отже, у викладеній нормі йдеться про право, а не обов`язок суду щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення. Водночас з цим, позивачем не наведено, і матеріли справи також не містять обставин, які б свідчили про те, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення.

Таким чином, у даному випадку суд не знаходить підстав для застосування приписів ст. 382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Докази понесення позивачем інших судових витрат суду не надано, тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки від 11.10.2016р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 115 та абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України № 1058-IV.

Скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 21.02.2019 року № 1745 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.11.2018 року № 5225 про призначення пенсії відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 115 та абз. 4 п. 3 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України № 1058-IV шляхом визначення страхового стажу роботи ОСОБА_1 за наданою трудовою книжкою серії НОМЕР_1 та правовою позицією суду, викладеною в даному рішенні.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 16 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова