Справа № 686/1015/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/1015/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

18 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2019 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області (далі - відповідач) про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач 15.02.2017 звернувся із позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського роти №4 батальйону №1 УПП в Хмельницькій області молодшого лейтенанта поліції Куліша Михайла Сергійовича серії ЕАВ№842842 від 07.01.2019.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.08.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відеоматеріали надані відповідачем не підтверджують факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не містить посилань на вказаний відеозапис, такий доказ не був затверджений електронним підписом, а відповідач не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналу, а тому такий відеозапис не є належним доказом.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

Згідно постанови серії ЕАВ№842842 від 07.01.2019, ОСОБА_1 07.01.2019 о 02 год. 50 хв. в м. Хмельницький, вул. Панаса Мирного 34 здійснив перехід проїзної частини дороги поза пішохідним переходом, чим порушив п.4.14.г ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 127 КУпАП.

У зв`язку з вказаним поліцейський роти №4 батальйону №1 УПП в Хмельницькій обл. молодший лейтенант поліції Куліш Михайло Сергійович притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.4.14.г ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 127 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що інспектор керуючись 278, 279 КУпАП, оцінивши всі наявні докази здійснив повний та всебічний розгляд справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись вимог здійснення адміністративного провадження, та правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 4.14.г ПДР, пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Частиною 1 ст. 127 КУпАП встановлено, що непокора пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху, перехід ними проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються, невиконання інших правил дорожнього руху тягнуть за собою попередження або накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ст. 72 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно матеріалів справи, відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано суду відеозапис з місця події. Вказаним відеозаписом зафіксовано як дві особи здійснюють перехід проїзної частини поза пішоходним переходом, чим порушують п. 4.14. г ПДР України. В подальшому вказані особи зупинені працівниками поліції та з метою встановлення особи доставлені до відділу поліції. При цьому, на вказаному відеозаписі чітко видно осіб, які вчинили правопорушення. Однією із цих осіб є позивач - ОСОБА_1 .

Стосовно тверджень апелянта про те, що 07.01.2019 о 2 год. 50 хв. позивач не здійснював правопорушення, оскільки перебував у відділі поліції, а також посилання на те, що у постанові не вказано відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а тому такий відеозапис не може бути належним доказом, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі №524/4247/17, провадження №К/9901/23689/18 вказав, що наданий відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України. Також зазначив, що не заслуговують уваги доводи позивача про те, що відеозапис, здійснений на відеокамеру поліцейського, не є доказом по справі, оскільки інспектор має право використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР.

Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення - перехід проїзної частини поза пішоходним переходом, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Отже, наданий до суду першої інстанції відеозапис є належним та допустимим доказом, що свідчить про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого до ч. 1 ст. 127 КУпАП.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що оскаржувану постанову інспектором сформовано технічним засобом автоматично, що позбавляє його можливості вносити додаткові відомості, зокрема щодо відеозапису здійсненого на місці вчинення правопорушення.

При цьому, позивач в апеляційній скарзі не заперечує, що ним порушено вимоги п. 4.14.г ПДР.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, зазначені у постанові від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, колегія суддів відхиляє, оскільки в подальшому правова позиція Верховного Суду щодо застосування норм права змінилася та була викладена у постанові від 24.04.2019 у справі № 524/4247/17.

Стосовно часу вчинення правопорушення колегія суддів зазначає, що згідно відеозапису, вчинення позивачем адміністративного правопорушення відбулося о 01.33 год. 07.01.2019. В подальшому працівниками поліції, з метою встановлення особи, позивача доставлено до відділу поліції, де складено оскаржувану постанову. Тобто, в оскаржуваній постанові інспектором помилково вказано час вчинення правопорушення 02.50 год., оскільки в даний час позивач знаходився у відділенні поліції.

Проте, вказана обставина не впливає на кваліфікацію вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, а тому не може бути підставою для скасування постанови серії ЕАВ №842842 від 07.01.2019.

Таким чином, недоліки в оформленні оскарженої постанови, на які посилається позивач, з огляду на встановлені судом обставини та надані докази, які свідчать про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП, не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності.

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача про те, що Хмельницьким міськрайонним судом розглянуто протокол №083033 та закрито провадження у справі, оскільки вказаний протокол не був підставою прийняття постанови серії ЕАВ№842842 від 07.01.2019.

Отже, матеріалами справи підтверджується вчинення ОСОБА_1 07.01.2019 правопорушення передбаченого частиною 1 статті 127 КУпАП, що свідчить про правомірність постанови поліцейського роти №4 батальйону №1 УПП в Хмельницькій обл. молодшого лейтенанта поліції Куліша Михайла Сергійовича серії ЕАВ№842842 від 07.01.2019 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.