Справа № 420/3709/19
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3709/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якій позивач просить визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання з грудня 2018 року та з січня 2019 року, виходячи з 90% заробітної плати діючого судді, згідно довідок територіального управління ДСА України в Одеській області від 11.12.2018 року №5-3535/18, та від 14.01.2019 року №5-127/19р., зобов`язавши Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одеса провести перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання, судді у відставці, виходячи з 90% заробітної плати діючого судді, за грудень 2018 року та починаючи з січня 2019 року, виходячи з суддівської винагороди за грудень 2018 року - 42288 грн. та за січень 2019 року - 46104 грн., та виплатити недораховану суму грошового утримання - за грудень 2018 року 846 гривень та починаючи з січня 2019 року по 922 гривні щомісяця по день ухвалення рішення одноразово.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 квітня 2019 року позивач отримав довічне грошове утримання у сумі 40571 грн., тобто 88% від 46104 гривні, заробітної плати діючого судді, згідно довідки ТУ ДСА України в Одеській області від 14 січня 2019 року. До цього часу позивач отримував завжди довічне утримання судді у відставці 90% від заробітної плати діючого судді, оскільки стаж роботи на посаді судді позивача становить 29 років 07 місяців 15 днів, що завжди відмічається в довідках ТУ ДСА для обчислення довічного утримання судді у відставці. У відповіді на звернення до відповідача вказано, що стаж позивача на роботі судді становить 24 роки 8 місяців 1 день, тому позивачу враховано 88% від заробітної плати діючого судді. Далі у відповіді відповідач зазначає, що до стажу роботи на посаді судді зараховуються і стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом, потім робить посилання на рішення судів різних інстанцій, які знаходяться в пенсійній справі ОСОБА_1 , де суди зобов`язали пенсійний фонд робити перерахунки довічного утримання у розмірі 90 % від заробітної плати судді. Отже пенсійний фонд виконав ті рішення судів, а на 1 січня 2019 року такого рішення немає, а тому відповідач перераховує утримання позивача виходячи з 88% заробітної плати судді. Позивач не погоджується з такою позицією відповідача.

Представник відповідача 08.07.2019 року надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.108-109), в якому висловив свої заперечення стосовно позовних вимог. В підтвердження своїх заперечень представником відповідача зазначено, що 13.02.2019 року до управління надійшло звернення позивача від 13.02.2019 року щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання за грудень 2018 року та січень 2019 року. Листом управління від 06.03.2019 року №98/А-11 позивачу повідомлено про неможливість здійснення такого перерахунку з огляду на наступне. Відповідно до п.4 розділу 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Враховуючи те, що підвищення суддівської винагороди судді відбулося в грудні 2018 та січні 2019 рр., що підтверджується наданими позивачем довідками територіального управління ДСА України в Одеській області №3535/18 від 11 грудня 2018 року та №5-127/19 від 14.01.2019 року, управлінням здійснено перерахунки щомісячного довічного грошового утримання з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Ухвалою суду від 26.06.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Ухвалою суду від 11.076.2019 року судом вирішено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від позивача, 27.08.2019 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , працював суддею Приморського районного суду м.Одеси.

Наказом №119 від 22.11.2006 року, відповідно до постанови ВРУ від 02.07.2006 року що підтверджується посвідченням №02100 (а.с.30) та відповідно до постанови Верховної Ради України від 02.11.2006 року №310-V, позивача звільнено у відставку з посади судді Приморського районного суду м.Одеси (а.с.28).

Наказом від 22.11.2006 року позивачу, при стажі роботи 28 років 07 місяців 21 день, встановлено довічне грошове утримання судді в розмірі 90% заробітної плати (з/б а.с.30).

Розпорядженням №555 від 26.02.2007 року позивачу призначено виплату довічного грошового утримання судді в розмірі 90% заробітної плати в грошовому еквіваленті 3841,67 грн. (з/б а.с.31).

Як вбачається з матеріалів справи позивача, останньому проводились відповідні перерахунки грошового утримання, зокрема і на підставі рішень суду, виходячи з 90% заробітної плати.

Відповідно до перерахунку від 31.07.2018 року загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку становив 90% (а.с.99).

При цьому, відповідно до перерахунку від 12.12.2018 року загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку вже складає 88% (з/б а.с.100).

Позивач, 15.04.2019 року звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якій просив привести у відповідність до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання позивача згідно наданої позивачем довідки ДСА України в Одеській області від 14 січня 2019 року №5-127/19 та продовжити нарахування щомісячного утримання судді у відставці в сумі 41493 гривні.

В свою чергу, відповідно до довідки ДСА України в Одеській області від 14 січня 2019 року №5-127/19 станом на 02.01.2019 року суддівська винагорода, яка враховується при призначені/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 46104,00 грн. (а.с.13).

У відповідь на заяву позивача відповідачем, 13.05.2019 року надано відповідь за №249/А-11, згідно якої відповідач зазначає, що стаж позивача для обчислення довічного грошового утримання судці у відставці складає 24 роки 8 місяців 1 днів, у зв`язку з чим, на підставі заяви від 16.01.2019 року №169 та доданих до неї документів управлінням, з 01.01.2019 року здійснено перерахунок грошового утримання позивача, розмір якого склав 40571.52 грн. (46104.00 грн. х 88%). Також, відповідачем зазначено, що рішеннями/постановам судів управління зобов`язано здійснювати відповідні перерахунки грошового утримання позивача у розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді згідно вказаних резолютивних частинах цих рішень/постанов довідок для обчислення довідного утримання, у зв`язку з чим, ці рішення/постанови управлінням виконані в повному обсязі. Оскільки в матеріалах справи позивача відсутні будь-які рішення/постанов судів щодо перерахунку грошового утримання з 01.01.2019 року на підставі заяви від 16.01.2019 року № та доданих до неї документів у розмірі 90% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, вимоги в зверненні від 15.04.2019 року безпідставні та задоволенню не підлягають (а.с.9).

Судом досліджено довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо обчислення стажу роботи на посаді судді у відставці Приморського районного суду міста Одеси, згідно якої ОСОБА_1 звільнений з посади згідно Постанови Верховної Ради України від 2 листопада 2006 року № 310-V у зв`язку з поданням заяви про відставку. Таким чином, суддя набув статусу судді у відставці та право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, яке складє 90 відсотків від заробітної плати діючого судді. До стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання враховано службу в Збройних Силах СРСР - 03 роки 03 дні (з 19.11.1968 по 22.11.1971), половина строку навчання на денному відділенні в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова - 11 місяців 14 днів (повний строк навчання з 30.08.1973 по 28.07.1975), роботу на посаді слідчого Одеської обласної прокуратури - 01 рік 02 місяці 27 днів (з 03.08.1978 по 30.10.1979) та стаж роботи на посаді судді - 24 роки 05 місяців 01 день (з 21.06.1982 по 22.11.2006). Всього стаж роботи становить 29 років 07 місяців 15 днів. Враховуючи викладене, в довідках, виданих ТУ ДСА України в Одеській області, для обчислення довічного утримання ОСОБА_1 зазначено доплату за вислугу років у розмірі 60 відсотків, як такому стаж роботи на посаді судді якого становить 29 років 07 місяців 15 днів (а.с.15-16).

Отже, за даним позовом позивач оскаржує протиправні дії відповідача стосовно зменшення відсоткового значення від заробітної плати діючого судді, котрий використовується при визначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій та статус суддів" із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016 та Законом України від 20.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій та статус суддів", якими передбачено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Статтею 141 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, як вбачається з вищезазначених норм, відсоток, відповідно до якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці встановлюється судді при звільненні з урахуванням відпрацьованих повних років роботи на посаді судді, при цьому, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Суд звертає увагу, що ні позивачем ні відповідачем не заперечується здійснення перерахунку грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Територіального управління ДСА України в Одеській області від 11.12.2018 року №5-3535/18 та від 14.01.2019 року №5-127/19р. Спірними є, зокрема, дії відповідача при здійсненні перерахунку грошового утримання позивача стосовно зменшення відсоткового значення від заробітної плати діючого судді, котрий використовується при визначенні (перерахунку) довічного грошового утримання судді у відставці, а саме з 90% на 88%.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу Наказом від 22.11.2006 року, при стажі роботи 28 років 07 місяців 21 день, встановлено довічне грошове утримання судді в розмірі 90% заробітної плати (з/б а.с.30).

Розпорядженням №555 від 26.02.2007 року позивачу призначено виплату довічного грошового утримання судді в розмірі 90% заробітної плати (з/б а.с.31).

Також, в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо обчислення стажу роботи на посаді судді у відставці Приморського районного суду міста Одеси, зазначено, що стаж роботи позивача становить 29 років 07 місяців 15 днів, та позивач набув статусу судді у відставці та право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем було протиправно та на власний розсуд зменшено відсоток розрахунку грошового утримання судді у відставці, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання з грудня 2018 року та з січня 2019 року, виходячи з 90% заробітної плати діючого судді, згідно довідок Територіального управління ДСА України в Одеській області від 11.12.2018 року №5-3535/18 та від 14.01.2019 року №5-127/19р., та зобов`язання Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одеса провести перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% заробітної плати діючого судді, за грудень 2018 року та починаючи з січня 2019 року, виходячи з суддівської винагороди за грудень 2018 року - 42288 грн., та за січень 2019 року - 46104 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимоги виплатити позивачу недораховану суму грошового утримання - за грудень 2018 року 846 гривень та починаючи з січня 2019 року по 922 гривні щомісяця по день ухвалення рішення одноразово, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачу зменшено відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці з 90% на 88% та перерахунок довічного грошового утримання здійснено позивачу з урахуванням саме 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, позивачем не було здійснено. Зазначена вимога задоволена судом даним рішенням і має бути виконана на відповідачем, а тому вимогу щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу недораховану суму грошового утримання - за грудень 2018 року 846 гривень та починаючи з січня 2019 року по 922 гривні щомісяця по день ухвалення рішення одноразово суд вважає передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які наявні у справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання з грудня 2018 року та з січня 2019 року, виходячи з 90% заробітної плати діючого судді, згідно довідок територіального управління ДСА України в Одеській області від 11.12.2018 року №5-3535/18, та від 14.01.2019 року №5-127/19р.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одеса провести перерахунок ОСОБА_1 довічного грошового утримання, судді у відставці, виходячи з 90% заробітної плати діючого судді, за грудень 2018 року та починаючи з січня 2019 року, виходячи з суддівської винагороди за грудень 2018 року - 42288 грн. та за січень 2019 року - 46104 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, 65121, м.Одеса, вул.Ільфа і Петрова, 4а).

Суддя П.П. Марин

.