Справа № 160/2968/19
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2019 року Справа № 160/2968/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши у писмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі - позивач-1), ОСОБА_2 (далі - позивач-2), ОСОБА_3 (далі - позивач-3), ОСОБА_4 (далі - позивач-4) звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просять:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, яка полягає в не виданні наказів про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області;
- зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру Дніпропетровської області видати накази про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк, протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі №160/2968/19 та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.
В обґрунтування позову зазначено, що у вересні 2016 року позивачі направили до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області клопотання про надання дозволу на розроблення проекту документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області орієнтовної площею 2 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту. Наказами №4-6233/15-16-СГ від 29.09.2016 року ОСОБА_1 , №4-6084/15-16-СГ від 26.09.2016 року ОСОБА_2 , №4-6071/15-16-СГ від 26.09.2016 року ОСОБА_4 , №4-6357/15-16-СГ від 04.10.2016 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту документації із землеустрою. На підставі наданих дозволів позивачами були розроблені проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки, електронні документи яких були перевірені та внесені до Державного земельного кадастру, про що стоїть печатка на проектах землеустрою. У зв`язку із зазначеним позивачі звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявами про затвердження розробленої документації із землеустрою, проте відповідачем у відповіді від 06.12.2017 року ОСОБА_1 , від 29.06.2017 року ОСОБА_2 , від 06.12.2017 року ОСОБА_3 та від 26.06.2017 року ОСОБА_4 зазначено, що в проекті землеустрою відсутні матеріали землевпорядного проектування та не обґрунтовано конфігурацію земельної ділянки, внаслідок чого залишаються земельні ділянки, до яких не має доступу, відтак кадастровий план земельної ділянки потребує доопрацювання. Позивачі не погоджуються з відповідними діями відповідача, зазнаючи, що законодавством визначено вичерпний перелік випадків, в яких відповідний орган може відмовити в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме у разі невідповідності положень останнього вимогам законодавства, при цьому відмова з інших підстав чи за наявності інших недоліків не допускається.
13.06.2019 року представником відповідача надано суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що позивачам було правомірно відмовлено в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки в проекті землеустрою відсутні матеріали землевпорядного проектування та не обґрунтовано конфігурацію земельної ділянки, внаслідок чого залишаються земельні ділянки, до яких не має доступу. Враховуючи, що земельна ділянка розташована поряд з водним об`єктом (р. Самара), до проекту необхідно долучити висновок Дніпропетровського управління водних ресурсів, визначитись з наявність обмежень у використанні земельної ділянки, при необхідності внести зміни до проекту та Державного земельного кадастру. Кадастровий план земельної ділянки потребує доопрацювання відповідно до норм ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Доопрацювати акт приймання-передачі межових знаків з додатками відповідно до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376. Матеріали геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) слід виконати з вимогами пп. 1.3, 4.4 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500, затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 року №56. Доповнити інформацію щодо отримання вихідних даних про пункти державної геодезичної мережі згідно зі ст. 20 Закону України «Про топографо-геодезичну та картографічну діяльність». Також, на затвердження замовником подаються оригінали відповідної документації та матеріали. У разі, якщо окремі документи та матеріали за своїм статусом не можуть бути надані в оригіналі, вони додаються у посвідчених, у встановленому порядку, копіях. Враховуючи викладене, правові підстави для затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, яка розташована на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, були відсутні, а тому дії відповідача є правомірними.
В судовому засіданні, призначеному на 13.08.2019 року, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 20.08.2019 року.
В судове засідання, призначене на 20.08.2019 року, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.09.2016 року №4-6233-16-СГ було надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.09.2016 року №4-6084/15-16-СГ було надано ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.10.2016 року №4-6357/15-16-СГ було надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 26.09.2016 року №4-6071/15-16-СГ було надано ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, орієнтовним розміром 2,0 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Приватним підприємством «Земельний ресурс» на підставі договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 06/10-5 від 06.10.2016 р. в особі інженера-землевпорядника ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат № 011500 від 15.11.2013 року) розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадяну ОСОБА_1 , розташованої на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із відповідною заявою від 24.11.2017 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
На підставі договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 06/10-3 від 06.10.2016 р. Приватним підприємством «Земельний ресурс» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 розташованої на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою від 26.05.2017 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 29.06.2017 року №П-5411/0-2985/6-17 повідомлено, що поданий проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
На підставі договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 0379ПР від 11.10.2016 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадяну ОСОБА_3 , розташованої на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою від 24.11.2017 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
На підставі договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 0373-ПР від 11.10.2016 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_4 , розташованої на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
ОСОБА_4 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою від 02.06.2017 року про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га, яка знаходиться на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.
Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області листом від 26.06.2017 року №Є-5854/0-2930/6-17 повідомлено, що поданий проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Судом встановлено, що вказані листі за змістом є однотипними із зазначенням однакових недоліків, а саме: в проекті землеустрою відсутні матеріали землевпорядного проектування та не обґрунтовано конфігурацію земельної ділянки, внаслідок чого залишаються земельні ділянки, до яких не має доступу. Враховуючи, що земельна ділянка розташована поряд з водним об`єктом (р. Самара), до проекту необхідно долучити висновок Дніпропетровського управління водних ресурсів, визначитись з наявність обмежень у використанні земельної ділянки, при необхідності внести зміни до проекту та Державного земельного кадастру. Кадастровий план земельної ділянки потребує доопрацювання відповідно до норм ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Доопрацювати акт приймання-передачі межових знаків з додатками до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376. Матеріали геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) слід виконати з вимогами пп. 1.3, 4.4 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500, затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 року №56; доповнити інформацією щодо отримання вихідних даних про пункти державної геодезичної мережі, згідно зі статті 20 Закону України «Про топографо-геодезичну та картографічну діяльність»; затвердження замовником подаються оригінали відповідної документації та матеріали, у разі, якщо окремі документи та матеріали за своїм статусом не можуть бути надані в оригіналі, вони додаються у посвідчених, у встановленому порядку копіях. Запропоновано заявникам усунути та привести проект із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Частинами 1 та 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до частин 1-2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Частиною першою статті 117 Земельного кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частин 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (пункт б частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений статтею 123 Земельного кодексу України, відповідно до частини 4 якої проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
За приписами частини 13 статті 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Відповідно до статті 186 Земельного кодексу України схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць погоджуються територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства, територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства, структурним підрозділом відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району - виконавчим органом відповідної міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі якщо такий орган не утворений - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурним підрозділом відповідної обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У разі якщо на підставі матеріалів інвентаризації здійснюються формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель (крім технічної документації, за якою проводиться інвентаризація масиву земель сільськогосподарського призначення) погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Частиною 17 вказаної статті визначено, що підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Згідно частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до частини 5 статті 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Згідно з частиною 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
За приписами частини 8 статті 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у користування;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема, з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування або рішення про відмову передання земельної ділянки у користування.
Приведені вище норми Земельного кодексу України визначають, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.
Так, відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.
Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:
1) завдання на розроблення проекту землеустрою;
2) пояснювальну записку;
3) копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);
4) рішення Верховної ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);
5) письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;
6) довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;
7) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);
8) відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);
9) копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці;
10) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);
11) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);
12) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);
13) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);
14) перелік обмежень у використанні земельних ділянок;
15) викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);
16) кадастровий план земельної ділянки;
17) матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);
18) матеріали погодження проекту землеустрою.
Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою, є вичерпними. Відтак, будь-які дії, спрямовані на отримання від особи, яка звернулася з метою затвердження проекту землеустрою, додаткових матеріалів, в тому числі їх уточнення, прямо суперечать закону та є протиправними.
Посилання відповідача на необхідність відображення на картографічних матеріалах розташування земельної ділянки відносно до суміжних землевласників, об`єктів водного фонду, прибережних захисних смуг, водоохоронних зон, об`єктів енергетичної системи, інженерної та транспортної інфраструктури, тощо - судом визнається безпідставним, оскільки стаття 50 Закону України «Про землеустрій» не передбачає наявність у проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок картографічних матеріалів.
Разом з тим, суд зауважує, що відповідні графічні матеріали додаються до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, та мають містити зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки, зокрема, схеми бажаного місця розташування земельної ділянки на території Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Відсутність же таких даних, є підставою для відмови у надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Судом встановлено, що долучені до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок матеріали геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) містять в собі дані щодо розташування земельної ділянки відносно до суміжних землевласників та водоохоронних зон. Також, до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок додано листи Державного агентства водних ресурсів України Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп» з висновками щодо використання земельної ділянки, з наданням відповідних графічних матеріалів, які містять зображення контуру земельної ділянки та її місцезнаходження відносно водоохоронних зон.
Крім того, як вбачається з матеріалів, доданих до проектів землеустрою ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відведення земельних ділянок, проекти землеустрою містять: висновок про розгляд проекту землеустрою від 20.03.2017 р. № 152/82-17 щодо земельної ділянки, передача якої погоджена наказом № 4-6233/15-16-СГ від 29.09.2016 р. «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою», висновок про розгляд проекту землеустрою від 20.03.2017 р. № 218/82-17 щодо земельної ділянки, передача якої погоджена наказом № 4-6084/15-16-СГ від 26.09.2016 р. «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою», висновок про розгляд проекту землеустрою від 13.02.2017 р. № 120 щодо земельної ділянки, передача якої погоджена наказом № 4-6071/15-16-СГ від 26.09.2016 р. «Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою».
Згідно вказаних висновків, проекти землеустрою відповідають вимогам статті 50 Закону України «Про землеустрій». Отже суд робить висновок, що вказані проекти пройшли усі необхідні погодження зі всіма, передбаченими законом органами.
Суд критично оцінює посилання відповідача на необхідність доопрацювати кадастровий план, відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр» судом не приймається, оскільки, згідно наведеної статті на кадастровому плані земельної ділянки відображаються:
площа земельної ділянки;
зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності);
координати поворотних точок земельної ділянки;
лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки;
кадастровий номер земельної ділянки;
кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності);
межі земельних угідь;
межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту;
контури об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.
Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку, є невід`ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.
Судом встановлено, що наявні в проектах землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відведення земельних ділянок кадастрові плани земельної ділянки відповідають вимогам статті ст..34 Закону України «Про Державний земельний кадастр». Окрім того, у листах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, не відображено які саме дані відсутні.
Як вже було зазначено вище, відповідно до норм Земельного кодексу України, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:
додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";
надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;
проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.
Отже, посилання відповідача на необхідність надати висновок Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів в даному випадку є помилковим, оскільки, відповідач при розгляді питання про затвердження проекту землеустрою за заявами позивачів не мав повноважень вимагати від позивачів висновок Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів.
Враховуючи викладене, право позивачів на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність не може бути поставлене в залежність від наявності висновку Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів, оскільки, позивачі не є тими суб`єктами які повинні забезпечити надання таких документів щодо відповідної земельної ділянки, власником якої, вони ще не стали.
В документах, які є в проекті землеустрою, а саме кадастровий план земельної ділянки виконано в масштабі 1:2000, матеріали геодезичних вишукувань земельної ділянки - масштаб 1:2000, план встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування виконано в масштабі 1:2000. Тобто, вищезазначене підтверджує правильність масштабу згідно з нормами Інструкції. Крім того, судом встановлено, що у матеріалах проектів містяться кваліфікаційні сертифікати інженера-геодезиста, реєстраційне посвідчення (свідоцтво) власника (користувача) апаратури супутникових радіонавігаційних систем, та свідоцтва про повірку засобів вимірювальної техніки.
На підставі викладеного, суд вважає, що мотиви, викладені в листах Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, є безпідставними.
Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано. У спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для утримання від погодження проектів землеустрою щодо передачі земельної ділянки або наданні мотивованої відмови у їх погодженні.
Відповідно до статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель; земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.
Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов`язані з обмеженням реалізації певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).
В свою чергу, дії (у разі їх вчинення) не є законним способом поведінки органу, є проміжними відповідями на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже, не можуть вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини пятої статті 186-1 Земельного кодексу України.
Погодження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки або відмова у його погодженні є змістом відповідного індивідуального правового акту, який оформляється висновком про його погодження або про відмову в такому погодженні. Водночас, у частині пятій статті 186-1 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується це питання. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.
Для порівняння, у частині дев`ятій статті 118 Земельного кодексу України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
У статті 186-1 Земельного кодексу України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.
У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.
Таким чином, погодження проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки або відмова у його погодженні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області, висновком про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.
Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про погодження проекту землеустрою, висновку про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні після спливу встановленого законом строку розгляду проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки, не зважаючи на надсилання заявникам листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управляння Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати накази про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області. Зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви про затвердження проекту землеустрою не може бути ефективним способом захисту прав позивачів, оскільки це не попереджає здійснення відповідачем повторної відмови в затверджені проектів землеустрою. Враховуючи, що всі необхідні умови для затвердження проекту землеустрою виконанні, а підстави для відмови відсутні, ефективний спосіб захисту прав позивачів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, є саме зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області затвердити проект землеустрою.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачами судовий збір за подачу адміністративного позову до суду підлягає стягненню з Головного управляння Держгеокадастру у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись, ст.ст. 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Головного управляння Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управляння Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яка полягає в не виданні наказів про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області.
Зобов`язати Головне управляння Держгеокадастру у Дніпропетровській області видати накази про затвердження проектів землеустрою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , щодо відведення земельних ділянок, які розташовані на території Вербківської сільської ради, Павлоградського району, Дніпропетровської області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 30 серпня 2019 року.

Суддя О.В. Врона