Справа № 537/2584/19
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/537/86/2019
Справа № 537/2584/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Маслій М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Денисенко Євгенія Сергійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи - батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 673507, винесену 11 червня 2019 року поліцейським 3 роти БПП у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП України сержантом поліції Денисенко Є.С., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати її, провадження у справі закрити; стягнути з Департаменту патрульної поліції України та з Державної казначейської служби України шляхом списання кошті з Державного бюджету України на корист ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4 226 грн. 20 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 11 червня 2019 року відносно неї поліцейським роти №3 БПП у місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП України сержантом поліції Денисенко Є.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №673507. Змістом зазначеної постанови є те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Сhery» модель «Amulet», номерний знак НОМЕР_1 , 11 червня 2019 року о 08 год. 10 хв. в місті Кременчуці на вулиці Хорольська, порушила пункт 5.16 розділу 33 Правил дорожнього руху України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. 00 коп. Однак, позивач зазначає, що вона рухалася у своїй смузі, напрямок руху не змінювала, дотримувалась вимоги дорожніх знаків та розмітки проїзної частини дороги, а відтак правопорушення не вчиняла. Також позивач вказує на порушення її прав відповідачем - інспектором патрульної поліції, а саме їй не було роз'яснено права та обов`язки, не надано право скористатися юридичною допомогою, не було надано доказів вчинення правопорушення, які також не були долучені до постанови про накладення адміністративного стягнення, не залучені до справи свідки. За викладених обставин, позивач і вимушена звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кучук А.О. в судовому позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на відсутність доказів вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення.

Відповідач поліцейський роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Денисенко Є.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказавши на фактичну наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пункту 5.16 розділу 33 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одночасно зазначивши про відсутність відеозапису правопорушення на підтвердження вчинення останнього. Також відповідач пояснив, що під час спілкування на місці зупинки транспортного засобу позивач визнала вчинення нею правопорушення та пояснила, що вона не помітила знак.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та третьої особи - батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Коломієць О.Ю. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав необґрунтованості твердження позивача в частині відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, та вважала, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а також відповідачем дотримано процедуру щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення, інспектор діяв в межах наданих законом повноважень.

Окрім того, представник відповідача та третьої особи вважала, що заявлена до стягнення стороною позивача сума, витрачена нею на оплату правової допомоги, є неспівмірною із фактично виконаною роботою адвоката та зайнятим на це часом.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду повідомлення про причини неявки.

Вислухавши думку позивача, ОСОБА_1 , та її представника - адвоката Кучук А.О., відповідача, поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Денисенко Є.С., представника відповідача, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та третьої особи - батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, - Коломієць О.Ю., вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

11 червня 2019 року поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Денисенко Є.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 673507, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Як зазначено у вказаній вище постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 11 червня 2019 року о 08 год. 10 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Сhery» модель «Amulet», номерний знак НОМЕР_1 , 11 червня 2019 року о 08 год. 10 хв. в місті Кременчуці по вулиці Хорольській, порушила пункт 5.16 розділу 33 Правил дорожнього руху України, та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 5.16 розділу 33 Правил дорожнього руху України визначає знак «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Також, згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові, електронні докази, пояснення свідків тощо, які підтверджують факт вчинення позивачем ОСОБА_1 зазначеного у постанові ДП18 №673507 від 11 червня 2019 року правопорушення, а відповідачем в судовому засіданні особисто підтверджено відсутність відеозапису на підтвердження вчинення правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кодексом адмінстративного судочинства України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності як на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, так і її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому звинувачення, оскільки в силу частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, як наслідок, правомірності винесеного рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Окрім вказаного, суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено також факт дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 Кодексу, розглядають та накладають стягнення органи Національної поліції.

Відповідно до частин 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі; у випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Порядок оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови передбачений статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, а саме статті 222, 258, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє посадову особу, що її розглядає, від дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і складання постанови, передбаченої чинним законодавством.

Однак, відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченої статтями 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також враховуючи відсутність доказів щодо дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що ставить під сумнів правомірність притягнення позивача до відповідальності, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог останньої в частині скасування постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також закриття справи про адміністративне правопорушення, та за таких обставин вони підлягають задоволенню.

Вимогу позивача щодо визнання постанови протиправною суд вважає такою, що задоволенню не підлягає, оскільки вказані повноваження місцевого загального суду як адміністративного не передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача - Департаменту патрульної поліції України та з Державної казначейської служби України на користь позивача судові витрати, суд виходить з наступного.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також, відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 6 835 грн. 30 коп., стороною позивача надано до суду: Договір №016 про надання професійної правничої допомоги від 17 червня 2019 року, укладений між адвокатом Кучук А.О. та ОСОБА_1; розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №016 від 17 червня 2019 року; квитанцію №016/19; акт виконаних робіт від 18 червня 2019 року; Договір №017 про надання професійної правничої допомоги від 18 липня 2019 року, укладений між адвокатом Кучук А.О. та ОСОБА_1; розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №017 від 18 липня 2019 року; квитанцію №017/19; акт виконаних робіт від 19 липня 2019 року.

Водночас, частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Окрім того, згідно із частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В даній справі суд приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині заявленого розміру витрат на оплату правової допомоги, визначену позивачем в загальному розмірі 6 835 грн. 30 коп, оскільки наведений адвокатом Кучук А.О. обсяг наданих ним адвокатських послуг та виконаних ним робіт з урахуванням витраченого часу, зазначеного у наданому розрахунку, є неспівмірним визначеній сумі.

Зокрема, згідно розрахунку суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №016 від 17 червня 2019 року, адвокатом зазначено, що на виготовлення клопотання про розгляд справи за участю позивача він витратив 0,5 год., однак суд вважає зазначений час завищеним для складання процесуального документу такого виду.

Окрім того, суд вважає, що в даному випадку розмір понесених позивачем витрат є непропорційним до складності справи та предмета позову, а розгляд даної справи не має публічний інтерес.

За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані позивачем письмові докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд із врахуванням складності справи, предметом позову та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат, понесених останнім на оплату правової допомоги, та вважає за необхідне задовольнити їх на суму 2 500 грн. 00 коп.

Окрім того, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині вимог до Державної казначейської служби України, оскільки в даних правовідносинах не вбачається порушення прав позивача з боку вказаного державного органу, який до даних спірних правовідносин, що стали причиною звернення до суду, стосунку не має.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 72, 74, 77, 132, 134, 139, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Денисенко Євгенія Сергійовича (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, будинок 3), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3), Державної казначейської служби України (, адреса: 01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 6), за участю третьої особи - батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, будинок 3), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - задовольнити частково.

Постанову серії ДП18 №673507 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 11 червня 2019 року поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Денисенко Євгенієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 2 500 грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в іншій частині - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.О. Зоріна