Справа № 461/1452/16а (2а/461/214/16)
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа №461/1452/16а (2а/461/214/16)

адміністративне провадження №К/9901/14867/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 461/1452/16а (2а/461/214/16)

за позовом Приватного підприємства (далі - ПП) «Львівська гільдія» до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (далі - Управління комунальної власності Львівської міськради, Львівська міськрада відповідно), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Львівська міськрада, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Управління комунальної власності Львівської міськради

на постанову Галицького районного суду м. Львова від 24.03.2016, ухвалену у складі головуючого судді Радченка В.Є. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Кушнерика М.П., суддів Мікули О.І., Курильця А.Р., -

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 29.02.2016 ПП «Львівська гільдія» звернулось до суду з позовом, в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність Управління комунальної власності Львівської міськради щодо невиконання ухвали Львівської міськради від 19.03.2015 №4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині пунктів 57, 58 додатку до ухвали, а саме щодо: нежитлових приміщень першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлових приміщень підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 кв.м., шляхом непроведення підготовки до приватизації вказаних об`єктів;

зобов`язати Управління комунальної власності Львівської міськради виконати ухвалу від 19.03.2015 №4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» в частині пунктів 57, 58 додатку до ухвали, а саме щодо: нежитлових приміщень першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлових приміщень підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 кв.м, шляхом проведення підготовки до приватизації вказаних об`єктів, в тому числі затвердження висновку (висновків) незалежної оцінки майна, укладення договору (договорів) купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлових приміщень підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 кв.м та підписання актів приймання-передачі відповідних нежитлових приміщень.

В обґрунтування позовних вимог ПП «Львівська гільдія» вказало на те, що, що 19.03.2015 Львівська міськрада розглянула питання про затвердження переліку об`єктів, що підлягають приватизації способом викупу і прийняла відповідну ухвалу №4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу». Згідно із даною ухвалою нежитлові приміщення підлягали приватизації способом викупу ПП «Львівська Гільдія». Проте, відповідач протиправно не виконує вказаний обов`язок і тим самим порушує права позивача на реалізацію ухвали Львівської міськради від 19.03.2015 №4434.

2. Галицький районний суд м. Львова постановою від 26.03.2016 задовольнив позовні вимоги.

3. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 06.07.2016 скасував рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Управління комунальної власності Львівської міськради провести підготовку до приватизації вказаних об`єктів, в тому числі затвердити висновок (висновки) незалежної оцінки майна, укласти договір (договори) купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлових приміщень підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 кв.м та підписати акти приймання-передачі відповідних нежитлових приміщень, та в цій частині закрив провадження у справі. В решті постанову суду першої інстанції - залишив без змін.

4. 25.07.2016 Управління комунальної власності Львівської міськради звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 24.03.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 в частині залишеної без змін постанови суду першої інстанції, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.

5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28.06.2016 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи.

6. 16.08.2016 від позивача до суду касаційної інстанції надійшли заперечення на зазначену касаційну скаргу, в яких ПП «Львівська гільдія» просить залишити останню без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 24.03.2016 у нескасованій ухвалою суду апеляційної інстанції частині - без змін.

7. 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 КАС України).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. ПП «Львівська Гільдія» є суборендарем нежитлових приміщень в будинку №5 на площі Ринок у м. Львові, а саме 150,4 кв.м нежитлових приміщень підвалу та 47,1 кв.м нежитлових приміщень першого повершу за договорами суборенди від 21.02.2013 № 286/Г та 287/Г.

Орендарем цих приміщень є Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський історичний музей», а орендодавцем - Управління комунальної власності Львівської міськради, яке надало згоду на укладення відповідних договорів суборенди.

Будинок №5 на площі Ринок є власністю територіальної громади м. Львова.

18.10.2014 ПП «Львівська Гільдія» звернулось до відповідача із двома заявами про включення об`єкта до переліку об`єктів, що підлягають приватизації способом викупу щодо об`єктів: нежитлові приміщення першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлові приміщення підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 кв.м разом із доданими всіма необхідними документами до вказаних заяв.

19.03.2015 Львівська міськрада розглянула питання про затвердження переліку об`єктів, що підлягають приватизації способом викупу і прийняла ухвалу від 19.03.2015 №4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу». Відповідно до пунктів 57, 58 вказаної ухвали нежитлові приміщення першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлові приміщення підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 кв.м. підлягають приватизації способом викупу ПП «Львівська гільдія».

28.07.2015 конкурсна комісія з відбору суб`єктів оціночної діяльності, які будуть залучені до проведення оцінки комунального майна при приватизації способом викупу та способом продажу на аукціоні, визначила, що провести оцінку об`єктів за адресою: м. Львів, площа Ринок, 5 буде Львівське комунальне підприємство (далі - ЛКП) «Агенція ресурсів Львівської міської ради».

19.10.2015 ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» виставило рахунки №1 та №2 на оплату робіт із проведення незалежної оцінки, які ПП «Львівська гільдія» оплатила.

04.03.2016 на підставі звернення ПП «Львівська Гільдія», ЛКП «Агенція ресурсів Львівської міської ради» направило відповідні висновки про вартість майна та звіти про оцінку майна Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач протиправно не виконує ухвалу Львівської міськради від 19.03.2015 № 4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» і тим самим порушує законні права позивача на реалізацію вказаної ухвали та укладення відповідних договоів купівлі-продажу.

10. Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи у цій частині провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимога про зобов`язання відповідача виконати ухвалу Львівської міськради шляхом проведення підготовки до приватизації вказаних об`єктів, в тому числі затвердження висновку (висновків) незалежної оцінки майна, укладення договору (договорів) купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху на площі Ринок, 5 площею 47,1 кв.м і нежитлових приміщень підвалу на площі Ринок, 5 площею 150,4 в.м. та підписання актів приймання передачі відповідних нежитлових приміщень підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

11. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що станом на день звернення ПП «Львівська гільдія» із даним позовом визначений частиною п`ятою статті 12 Закону України від 04.03.1992 № 2163-XII «Про приватизацію державного майна» дворічний строк проведення приватизації не закінчився, тому Управлінням комунальної власності Львівської міськради не порушено жодних нормативних приписів.

12. У запереченнях на касаційну скаргу позивач вказав на те, що існує строк на проведення підготовки до приватизації, проте жодних дій по підготовці двох об`єктів до приватизації відповідач не вчиняє.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої інстанції та частково суд апеляційної інстанції керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

14. Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

15. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

16. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав: фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».>

17. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття постанови суду першої інстанції) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

18. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

19. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

20. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

21. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, яка дії з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

22. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

23. Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

24. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

25. У цій справі між сторонами на підставі ухвали Львівської міськради від 19.03.2015 №4434 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів особи, тобто у даному випадку право ПП «Львівська гільдія» на приватизацію об`єкта нерухомості шляхом викупу, що є об`єктом комунальної власності, а бездіяльність розпорядника цього комунального майна порушує вказане право суб`єкта господарської діяльності, проти чого він заперечує.

26. Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку відповідач, як орган місцевого самоврядування, реалізує право розпорядження комунальним майном від імені територіальної громади, а тому має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном, тобто є рівноправним суб`єктом господарських відносин.

27. Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

28. Згідно із частиною другою статті 20 Господарського кодексу України (у вказаній редакції) кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

29. З огляду на наведене, на думку колегії суддів, цей позов з огляду на суб`єктний склад сторін має розглядатися в порядку господарської юрисдикції, оскільки оспорювана бездіяльність відповідача по суті є реалізацією волі власника на відчуження належних йому приміщень юридичній особі (ПП «Львівська гільдія»).

30. За таких обставин, на думку колегії суддів, суди попередніх інстанцій, розглянувши справу, не віднесену до їх юрисдикції, не можуть вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

31. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

32. Згідно зі статтею 354 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

33. Відповідно до статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

34. Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись статтями 343, 354, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 24.03.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №461/1452/16а (2а/461/214/16) скасувати.

Провадження у справі № 461/1452/16а (2а/461/214/16) за позовом Приватного підприємства "Львівська гільдія" до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, третя особа - Львівська міська рада, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити позивачеві, що справу належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду