Справа № 240/9456/19
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 вересня 2019 року м. Житомир справа № 240/9456/19
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог по справі, просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні (невиплати компенсації за речове майно у сумі 81 356,77 грн) за період з 23.01.2019 до 16.04.2019 в сумі 25 435,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на день звільнення зі служби відповідачем було затримано проведення з ним розрахунку при звільненні, а саме виплату належної позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, яку відповідачем здійснено лише 17.04.2019, чим порушено вимоги Кодексу законів про працю, а тому позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2019 відкрите провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Через відділ документального забезпечення суду 30 липня 2019 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог по справі.
09 серпня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 07.08.2019 вх.№1893 та відзив на позовну заяву від 08.08.2019 №4926. В обґрунтування заперечень вказав, що звільнення військовослужбовця з військової служби є підставою для виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно, при цьому виплата здійснюється у межах бюджетних призначень на закупівлю речового майна на відповідний рік, а також встановлено чітку процедуру виплати такої компенсації. Враховуючи наведене, виплата позивачу вищевказаної компенсації відповідачем проведена після надходження відповідних коштів.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
23.01.2019, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира 30 окремої механізованої бригади № 17-рс (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у відставку відповідно до підпункту "б" пункту 2 частини п`ятої статті 26 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я ) (а.с.11).
В той же день, наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 №19 (по стройовій частині) від 23.01.2019 ОСОБА_1 виключили зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.12).
Станом на день звільнення позивачу не виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яку відповідачем проведено лише 17 квітня 2019 року, про що свідчить виписка АТКБ "Приватбанк" по надходженням.
Позивач, вважає, що оскільки при звільненні зі служби з ним не було проведено повністю розрахунок, у зв`язку з чим відповідач повинен сплатити на користь позивача компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 25 535,20 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Так, ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу у суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону №2011-XII).
За змістом ч. 1 ст. 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року №178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок №178).
Пунктами 2, 3 Порядку №178 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
В силу п.п. 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направлено на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим, і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
З матеріалів справи встановлено, що 23.01.2019 позивача виключено зі списків особового складу. Проте, на момент виключення позивача зі списків особового складу розрахунок за неотримане речове майно отримано не було, чим допущено протиправну затримку у розрахунку при звільнені загальною тривалістю 84 дні (з 23.01.2019 по 16.04.2019).
Слід зазначити, що спеціальним законодавством України не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовця.
Водночас, за загальним правилом пріоритетним є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Відтак, у даному випадку застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми трудового законодавства.
Порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні працівника визначений Кодексом законів про працю.
Згідно з ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Обчислення середнього заробітку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок №100).
Згідно п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) зарплата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за це період.
У відповідності до довідки № 378 від 31.01.2019, що міститься в матеріалах справи, розмір грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за листопад 2018 року становив 9 235,50 грн та за грудень 2018 року 9 235,50 грн.
Таким чином, середньоденний заробіток позивача за останні 2 календарні місяці становить 302,80 грн (9 235,50 грн + 9 235,50 грн) / 61 день).
В свою чергу, середній заробіток у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні становить: 302,80 грн (середньоденний заробіток) х 84 дні (час затримки розрахунку з 23.01.2019 по 16.04.2019 включно) = 25 435,20 грн.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність не нарахування та не виплати компенсації за затримку повного розрахунку при звільненні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про стягнення компенсації - задовольнити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 23.01.2019 по 16.04.2019 у розмірі 25 435 (двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 20 вересня 2019 року.

Суддя Л.А.Шуляк