Справа № 400/3002/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3002/18

Категорія: 111031101 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 04.02.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 квітня 2018 року:

- №0-1427, яким визначено позивачу суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 2 116,80 грн.;

- №0-1427, яким визначено позивачу суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 2 352,00 грн.;

- №0-1427, яким визначено позивачу суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 9 696,00 грн.;

- №0-1427, яким визначено позивачу суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 1 872,00 грн.;

- №0-1427, яким визначено позивачу суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 8 980,80 грн.;

- №0-1427, яким визначено позивачу суму зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в сумі 2 193,60 грн.;

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення, якими визначено суму податкового зобов`язання за платежем з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у загальному розмірі 27 211, 20 грн. Позивач вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення прийнято всупереч нормам Конституції України та ПК України, тому підлягають скасуванню, оскільки не відповідають чинному законодавству.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та ПК України.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Миколаївській області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 27 квітня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 27 квітня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 27 квітня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 27 квітня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 27 квітня 2018 року.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №0-1427 від 27 квітня 2018 року.

В апеляційній скарзі ГУ ДФС у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ГУ ДФС у Миколаївській області зазначає, що під час визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік, контролюючий орган використовував ставки податку у розмірі 1,5% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування, визначені рішенням Ленінської СР Первомайського району Миколаївської області (далі Ленінська СР) від 21 лютого 2017 року №2. Застосування саме такої ставки податку обумовлено тим, що згідно з п.4 р. II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги п.п.4.1.9 п.4.1 та п.4.5 ст. 4, п.п.12.3.4 п.12.3, п.п.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст. 12 ПК України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п.4 Положення про порядок обчислення і сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (в новій редакції), затвердженого рішенням Ленінської СР від 21 лютого 2017 року №2, ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебуває у власності, зокрема, фізичних осіб становить 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.м. бази оподаткування:

- згідно п.п.266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України, податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки може бути нараховане за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п.102.1 ст. 102 Кодексу, що складає 1 095 днів;

- згідно інформації баз даних органів ДФС, загальна площа житлових будинків, що у 2017 році перебували у власності ОСОБА_1 перевищує 600 кв. метрів. У зв`язку з вищенаведеним, на виконання п.п.266.4.3 п.266.4 ст. 266 ПК України, при нарахуванні податку за житлову нерухомість ОСОБА_1 не застосовано пільгу у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 кв. метрів, передбачену п.п.266.4.1 п.266.4 ст. 266 ПК України.

Відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу не подано.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

Позивач є власником нерухомого майна:

- житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , загальною площею 44, 1 кв.м;

- житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , загальною площею 49 кв.м;

- житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , загальною площею 202 кв.м;

- житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , загальною площею 39 кв.м;

- житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , загальною площею 187, 1 кв.м;

- житлового будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 7 кв.м.

27 квітня 2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

При визначенні суми податкових зобов`язань відповідач керувався рішенням Ленінської СР від 21 лютого 2017 року №2, яким встановлено з 01 січня 2017 року ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на перше січня звітного періоду, за 1 кв.м. бази оподаткування.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся із даним позовом до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (далі Ленінська СР) від 21 лютого 2017 року №2, ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено у розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування становить: на 2017 рік - 48 грн. Бюджетний період, в якому починає застосовуватись ставка у розмірі 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати на податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є 2018 рік. Оскільки рішення Ленінської СР від 08 липня 2016 року №16 було чинним на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Ленінської СР у 2017 році повинна застосовуватись з коефіцієнтом 0,2.

ГУ ДФС у Миколаївській області, під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості на 2017 рік повинно було керуватись рішенням Ленінської СР від 08 липня 2016 року №16 із коефіцієнтом 0,2.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 4, 10, 12, 266 ПК України, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким викладено ст. 266 ПК України у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп.266.3.1 п.266.3 ст. 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.5.1 п.266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп.266.6.1 п.266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У відповідності до вимог пп.266.7.1 п.266 ст. 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до п.п."а" або "б" пп.266.4.1 п.266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів зменшеної відповідно до пп."а" або "б" пп.266.4.1 п.266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до пп."в" пп.266.4.1 пу.266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням пп."б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до пп."а" "г" цього підпункту, збільшується на 25 000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Згідно п.10.3 ст. 10 ПК України, місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Пунктом 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Зважаючи на зміст наведених законодавчих норм, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є повноваженням місцевої ради, яке виконується шляхом прийняття відповідного рішення.

Одночасно пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України регламентовано порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків приймається до початку наступного бюджетного періоду і набирає чинності з наступного бюджетного періоду.

При цьому, відповідно до п.12.5 ст. 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України.

Саме тому за умови дії пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 ПК України рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте.

Стосовно доводів апелянта про те, що застосування ставки податку у розмірі 1,5% обумовлено тим, що згідно з п.4 р. II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги п.п.4.1.9 п.4.1 та п.4.5 ст. 4, п.п.12.3.4 п.12.3, п.п.12.4.3 п.12.4 та п.12.5 ст. 12 ПК України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", судова колегія зазначає наступне.

Судова колегія вважає, що при вирішені даної справи необхідно врахувати висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (№39766/05), "Щокін проти України" (№23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, та якими було встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати прибуткового податку.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 квітня 2018 року №0-1427, №0-1427, №0-1427, №0-1427, №0-1427, №0-1427.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.