Справа № 500/900/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6083/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Хрущ В.Л.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складення повного тексту рішення 15 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ :

09 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - ОУ ПФУ) щодо непроведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, із суми 47574,00 грн відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області № 238 від 17 грудня 2018 року, та за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року із суми 51867,00 грн відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області № 38 від 22 січня 2019 року;

- зобов`язати ОУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 04 грудня 2018 року по 01 січня 2019 року у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 47574,00 грн відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області № 238 від 17 грудня 2018 року, та за період з 01 січня 2019 року по 31 січня 2019 року із суми 51867,00 грн відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області № 38 від 22 січня 2019 року, без обмежень граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 500/900/19 позов було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, з дат, які і є датами підвищення розміру суддівської винагороди, без належних правових підстав, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ОУ ПФУ, яке у своїй скарзі просить його скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вимоги позивача про проведення перерахунку з 04 грудня 2019 року та 01 січня 2019 року вважає безпідставними, оскільки перерахунок щомісячного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

ОСОБА_1 подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу ОУ ПФУ, у якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01 грудня 2015 року перебуває на обліку у ОУ ПФУ та отримує довічне грошове утримання у розмірі 90 % грошового забезпечення працюючого на відповідній посаді судді.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 500/2220/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року, ОУ ПФУ зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року по 01 серпня 2018 року в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з суми 31716,00 грн відповідно до довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Тернопільській області № 149 від 02 серпня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

17 грудня 2018 року у зв`язку зі зміною з 04 грудня 2018 року суддівської винагороди суддів відповідно до рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р ОСОБА_1 подав до ОУ ПФУ заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 238 від 17 грудня 2018 року, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Тернопільській області.

22 січня 2019 року, у зв`язку із зміною (збільшенням) прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» і зміною розміру суддівської винагороди позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2019 року, долучивши довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України у Тернопільській області № 38 від 22 січня 2019 року.

Листом за вих. № 367/П-11 від 01 березня 2019 року ГУ ПФУ повідомило позивача про наступне проведення перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання згідно із наданими ним довідками: згідно із заявою та довідкою № 238 від 17 грудня 2018 року - лише з 01 січня 2019 року та згідно із заявою та довідкою № 38 від 22 січня 2019 року - лише з 01 лютого 2019 року.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваній вимозі та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

На час виходу позивача у відставку правовідносини щодо відставки судді регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції, зміненій Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ (далі - Закон № 2453).

Відповідно до статті 141 Закону № 2453 та рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 4-рп/2016 у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні приписи містяться і у статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402- VІІІ від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Таким чином, правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

04 грудня 2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення № 11-р/2018, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частин 3, 10 статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ України «Про забезпечення права на справедливий суд» (у редакції від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Конституційного Суду України положення частини 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ) підлягає застосуванню в його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

Абзацом другим пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

Таким чином, вказане рішення Конституційного Суду України має наслідком зміну складових грошового утримання судді шляхом збільшення посадового окладу судді місцевого суду з 10 до 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 11-р від 04 грудня 2018 року Конституційний Суд положення частин 3, 10 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом цього рішення.

Таким чином, саме з 04 грудня 2018 року втратили чинність положення частини 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ) та відновили свою дію положення цієї статті у його первинній редакції, а саме посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме з 04 грудня 2018 року виникає необхідність у проведенні перерахунку позивачу раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки саме з цієї дати змінено розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921 грн, що також є підставою для проведення перерахунку позивачу раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 01 січня 2019 року, оскільки саме з цієї дати змінено розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом із тим, у порушення наведених вимог ОУ ПФУ здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді: з 01 січня 2019 року - за грудень 2018 року та з 01 лютого 2019 року - за січень 2019 року.

Посилання відповідача на приписи пункту 4 розділу 2 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року № 5-1) апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на приписи частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Окрім того, пункт 4 розділу ІІ цього Порядку, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 червня 2019 року № 6-14, викладений в новій редакції, згідно якої перерахунок щомісячного довічного утримання судді проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Одночасно суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що жодна норма Закону не містить в собі приписів щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов в цій частині.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають правових підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 500/900/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор