Справа № 620/1134/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1134/19 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС про скасування карти відмови,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Чернігівської митниці ДФС (далі - відповідач) в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товару від 21.03.2019 № UA102000/2019/000047/2;

- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС прийняте у вигляді картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102230/2019/00220.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення від 13 червня 2019 року, та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, відповідно до Faktura RS19 Nr.0000352 позивачем у UAB ОСОБА_3 придбано транспортний засіб марки - VW, модель GOLF, номер кузова НОМЕР_1 , рік виготовлення 2014 та здійснено його оплату у валюті EURO в розмірі 7200,00.

На підставі Faktura RS19 Nr.0000352 при митному оформленні транспортного засобу визначено його митну вартість за основним методом та подано до митного оформлення електронну митну декларацію ІМ 40 ДЕ UA102230/2019/632956, вартість товару складає 7200,00 EURO.

Також, разом з митною декларацією позивачем подано рахунок-фактуру (інвойс) від 13.03.2019 RS19Nr.0000352, акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 14.03.2019 за № UA205010/2019/415658, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу 2019 НОМЕР_2 від 04.02.2019, платіжний документ, що підтверджує вартість автомобіля від 13.03.2019 KPO19Nr.0000321, договір про надання послуг митного брокера від 07.03.2019 №07/03/2/2019, паспорт громадянина України від 22.08.1996 НОМЕР_3 , некласифікований документ (свідоцтво про тимчасову реєстрацію транспортного засобу) від 13.03.2019 №16554978, копію митної декларації країни відправлення від 13.03.2019 №19LTLC0100EK064680.

На прохання відповідачем надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості, а саме: каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про вартісні характеристики ідентичних та/або подібних товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, позивачем надано висновок № 71 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу щодо визначення вартості товару від 20.03.2019 та докази придбання позивачем у UAB ОСОБА_3 задекларованого автомобіля. Відповідно до зазначеного висновку вартість транспортного засобу становить 4673,11 євро.

За результатами розгляду поданих документів відповідачем 21.03.2019 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № UA102000/2019/000047/2 та скориговано митну вартість вищезазначеного товару шляхом її збільшення.

На підставі вказаного рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2019/000047/2 відповідачем оформлено відповідну картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102230/2019/00220 з причин порушення вимог ч. 6 ст.54 Митного кодексу України.

Як стверджує відповідач митна вартість скоригована відповідно до цінової інформації інтернет-ресурсів autoscout24.com. Митну оцінку транспортного засобу марки VW, модель GOLF, номер кузова НОМЕР_1 , робочий об`єм циліндрів 1968 см3, рік виготовлення 2014 здійснено із застосуванням резервного методу відповідно до інформаційного ресурсу autoscout24.com 10380 EUR/шт.

Позивач вважає, що відмова Чернігівської митниці ДФС у митному оформленні товару, виходячи із митної вартості вказаної у митній декларації ІМ 40 ДЕ UA102230/2019/632956, та подальше коригування його вартості за допомогою резервного методу носять протиправний характер, оскільки ним надано всі необхідні документи для визначення ціни за основним методом. У зв`язку із цим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як свідчать матеріали справи, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

Крім того, правильність визначення позивачем митної вартості товару згідно ІМ 40 ДЕ UA102230/2019/632956 підтверджується експертним дослідженням, складеним експертом автотоварознавцем 20.03.2019, в якому визначено, що вартість легкового автомобіля Volkswagen-Golf, номер кузова НОМЕР_1 , 2014 року виготовлення, який ввозиться на митну територію України, станом на 14.03.2019 складає 4673,11 EURO, що підтверджується висновком № 71, наявним в матеріалах справи (арк.с.38).

Отже, заявлена позивачем вартість товару знаходиться в діапазоні ринкових цін і може складати ціну вказану останнім в декларації.

Доводи апелянта про те, що декларантом документально не підтверджено вартісні показники складових митної вартості, є необґрунтованими, оскільки, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/16, від 03.04.2018 р. у справі № 826/8797/16.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 25.01.2019 року у справі № 815/5398/17 та від 06.03.2019 року у справі № 809/278/17.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 5 «Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків» Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 року № 689, на який посилається представник відповідача, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

В оскаржуваному рішенні відповідача зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом та скориговано відповідно до цінової інформації ресурсів autoscout24.com з розрахунку 10380, 00 EUR/шт.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні а відповідачем не надано доказів чим керувався митний орган приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, та не вказано, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Посилання відповідача на проведений моніторинг комерційних пропозицій щодо вживаних транспортних засобів на ринку ЄС - autoscout24.com, задля здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів вірно не враховано судом першої інстанції як доказ правомірності рішення про коригування митної вартості товарів №UA102000/2019/000047/2 від 21.03.2019.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції ставить під сумнів правомірність використання відповідачем відомостей оціночної діяльності програмного продукту autoscout24.com з огляду на наступне.

У спірних відносинах інформація із програмного продукту autoscout24.com є висновком про якісні та вартісні характеристики товару, проте відповідач жодним чином не аргументував наявність у autoscout24 .com відповідної ліцензії на право здійснення будь-якої оціночної діяльності із визначення вартості транспортних засобів. Не послався відповідач й на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір тощо, які б надавали права митним органам Державної фіскальної служби України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів.

Оцінка autoscout24.com була здійснена без безпосереднього технічного огляду (експертизи) щодо реального стану автомобіля, який, як свідчить акт митного огляду від 14.03.2019 року № UA205010/2019/415658, був у використанні та містить наявні пошкодження, зокрема: пошкоджено правий поріг, задній бампер, сколи тощо (а.с. 23).

Колегія суддів звертає увагу, що жодних відомостей про врахування вищевказаних пошкоджень під час коригування митної вартості автомобіля суду не було надано.

Доводи апелянта про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало, зокрема, застосування системи управління ризиками є необґрунтованими, з огляду на те, що застосування системи є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №809/784/16.

Окрім того, відповідачем не наведено підстав щодо неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів у їх послідовності.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені письмові докази, що долучено до справи, колегія суддів приходить до висновку про безпідставне застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товарів та висновку про завищення митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 21.03.2019 №UA102000/2019/000047/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 21.03.2019 №UA102230/2019/00220 є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Крім того, судова колегія зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Крім іншого, на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 19.08.2019 року, тобто до закінчення судових дебатів, надійшло клопотання позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2625,00 грн.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів вважає, що останнє підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 КАС України)

Системний аналіз зазначених вище норм КАС України дає підстави для висновку, що на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна позиція підтримується Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача, який є адвокатом та представляє інтереси останнього у складі Адвокатського об`єднання «Фідес» на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.04.2019 року №45 та додаткової угоди від 13.08.2019 року № 3, до клопотання додано розрахунок понесених витрат на правову допомогу, зокрема, детальний опис робіт (наданих послуг), акт надання послуг від 15.08.2019 року №45/2, рахунок фактуру від 15.08.2019 року № 45/3 та виписку з рахунку АО «Фідес». Також подано до суду чек, згідно якого ОСОБА_1 було сплачено послуги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу та клопотання про повернення витрат на правничу допомогу.

Надаючи оцінку наданим документам, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що зі змісту наявного у матеріалах справи акту надання послуг вбачається, що Позивачу надавалася правнича допомога у передбаченому актом обсязі.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявленого клопотання.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - без змін.

Клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат - задовольнити.

Стягнути з Чернігівської митниці ДФС (14017, м. Чернігів, просп. Перемоги, 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2625,00 (дві тисячі шістсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: