Справа № 1.380.2019.002719
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.002719
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Грень Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Редкевич О.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Галузи М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

30.05.2019 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області к, в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області в особі районного відділу/сектору УДМС України в м. Жидачеві у Львівської області у видачі ОСОБА_3 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України, у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області в особі районного відділу/сектору УДМС України в м. Жидачеві у Львівської області оформити та видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорт громадянина України, у формі книжечки відповідно до положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

В обгрунтуванння позовних вимог зазначено, що у зв`язку із досягнення ОСОБА_3 16-річного віку, її законні представники (батьки) звернулись до Жидачівського районного відділу Державної міграційної служби у Львівській області із заявою, в якій просили оформити і видати їхній доньці ОСОБА_3 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII. У заяві повідомлено про відмову від оформлення та отримання паспорта у формі картки за релігійними переконаннями. Однак, листом районного відділу ДМС України від 02.03.2019 №28/299 у видачі такого паспорта відмовлено, оскільки Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Представники позивача зазначають, що погодження людини на присвоєння їй і використання у системі цифрового ідентифікатора означає погодження її на ототожнення свого імені, себе з числом, цифра ідентифікатором, отже, зі штрих-кодом - як товар, а через присутність у штрих-коді символа антихриста - погодженням на єдність з ним. Отже, для віруючих християн, неприпустимо ототожнення імені від Бога, з цифровим ідентифікатором. Поза сумнівом, примушення віруючої людини до прийняття цифрового ідентифікатора є прямим та грубим порушенням її конституційного права на свободу світогляду і віросповідання.

Мінімальною умовою для здійснення людиною будь-якого конституційного права всередині країни є наявність у неї внутрішнього паспорту. Штучне створення протиправних перешкод для отримання паспорта-книжечки та примушування до отримання паспорта виключно у формі картки з обов`язковими збором і обробкою конфіденційних даних, зокрема біометричних, і з присвоєнням людині цифрового/штрих-кодового ідентифікатора, що стає її персональними даними, є насильством над добровільним волевиявленням людини, яка усвідомлює духовний сенс такого кроку, є протиправним втручанням в особисте духовне життя людини, посягання на право на свободу віросповідання, закріплене у статті 35 Конституції України.

Отже, представники позивача вважають, що відмовою у видачі паспорта у формі книжечки грубо та безпідставно порушуються законні права та інтереси їх доньки та їх сім`ї.

Відповідач позов не визнав, долучив до матеріалів справи відзив на позовну заяву у якому покликаючись на Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" №5492-VI від 20.11.2012, винесеного на виконання постанови від 25.03.2015 №302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанову Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон» вказував, що при зверненні до територіального органу/підрозділу ДМС України заявнику необхідно надати саме заяву-анкету встановленого зразка, затвердженого МВС України та вичерпний перелік документів. Зазначав, що тільки у випадку подачі заяви-анкети працівниками ДМС проводитимуться дії щодо перевірки повноти поданих заявником документів та відповідності їх оформлення вимогам законодавства.

Однак, подана законним представником ОСОБА_3 заява не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено МВС України. Разом із цим, посилаючись на Положення про паспорт громадянина України, згідно якого до територіального підрозділу міграційної служби повинен звертись особисто та безпосередньо заявник-особа, що досягла шістнадцятирічного віку, відповідач зазначав, що із заявою до територіального підрозділу звернулася не особисто ОСОБА_3 , із заявою звернулась законний представник (мати).

Оскільки, подана законним представником ОСОБА_3 заява не відповідала зразку заяви-анкети, то така була прийнята до розгляду як звернення, на яке було надано лист-роз`яснення.

Відповідач вважає, що розглядаючи звернення батьків неповнолітньої діяв чітко в межах своїх повноважень, надаючи роз`яснення та з дотриманням термінів, визначених Законом України «Про звернення громадян».

Ухвалою від 14.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 19.06.2002 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

27.02.2019 ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до Жидачівського районного відділу Держаної міграційної служби України у Львівській області із заявою, в якій просила виготовити ОСОБА_3 паспорт книжечку, у зв`язку із релігійними переконаннями та постановою Великої палати Верховного суду від 10.09.2019.

Того ж дня, 27.02.2019 ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держаної міграційної служби України у Львівській області із заявою, в якій просила виготовити її доньці ОСОБА_3 паспорт-книжечку, у звязку із релігійними переконаннями.

Листом №28/299 від 02.03.2019 Жидачівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області повідомив, що оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі знищення паспорта громадянина України" (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 26.10.2016 №745) запроваджено з 01.11.2016 оформлення у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлень, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнані недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цієї постановою.

Окрім того, вказав, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» особам гарантується право на відмову від відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяв відповідному уповноважено суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Листом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 25.03.2019 №4601.6-7629/46.2-19 на заяву ОСОБА_1 від 27.02.2019 повідомлено, що документи для оформлення паспорта подаються особою або її законним представником до територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта за зареєстрованим місцем проживання особи.

Законні представники позивача не погодившись із відмовою Жидачівського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області у видачі паспорта у формі книжечки звернулись із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керувався наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України "Про громадянство України" 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-III).

Статтею 5 Закону №2235-III визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Згідно пунктів 1, 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XI (далі - Положення №2503-XI) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання.

Отже, даним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначає Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, що посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI).

Абзацом а) пункту 1 частини першої статті 13 Закону 5492-VI визначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів. Бланки документів у формі картки виготовляються з полімерних матеріалів, які за фізичними характеристиками підлягають лазерній персоналізації і гравіюванню відповідно до державних (національних) та міжнародних стандартів, і містять безконтактний електронний носій (у випадках, передбачених цим Законом) та номер бланка.

Відповідно до частини першої та другої статті 21 Закону 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Частиною другою статті 15 Закону 5492-VI передбачено, що бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається (далі - Постанова № 302).

Пунктом 2 Постанови №302 запроваджено із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру:

З 01.01.2016 оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 N 2503-XII;

З 01.11.2016 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 27.02.2019 ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до Жидачівського районного відділу Держаної міграційної служби України у Львівській області із завою, в якій просили видати ОСОБА_3 бланк паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Вказану заяву позивача зареєстровано за №А-25/6/7310-19 від 06.05.2019.

За результатами розгляду даної заяви, відповідачем листом №28/299 від 02.03.2019 надано відповідь, в якому повідомлено законного представника ОСОБА_1 про те, що оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі знищення паспорта громадянина України" (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 26.10.2016 №745) запроваджено з 01.11.2016 оформлення у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадяни України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлень, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнані недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цієї постановою.

Окрім того, вказано, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» особам гарантується право на відмову від відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяв відповідному уповноважено суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.

Разом із цим, заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідач у відзиві на позовну заяву, вказував, що подана законним представником ОСОБА_3 заява не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено МВС України. Разом із цим, із такою заявою до територіального підрозділу звернулася не особисто ОСОБА_3 , а її законний представник - ОСОБА_1 .

Пунктом 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року №302 (далі - Порядок №302) (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 745) (далі - Порядок №302) визначено, що кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Пунктом 13 Порядку №302 передбачено, що для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.

Згідно пункту 23 Порядку №302 керівник територіального органу / територіального підрозділу ДМС визначає працівників, які здійснюють функції з прийняття документів, оформлення заяв-анкет та видачі паспорта, і працівників, які здійснюють функції з оформлення паспорта (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення). Керівник уповноваженого суб`єкта визначає осіб, які в межах повноважень, встановлених законодавством, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та здійснюють функції з прийняття документів, оформлення заяв-анкет і видачі паспорта.

Відповідно до пункту 13 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (далі - Положення № 2503-XII) для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35 х 45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави стверджувати, що при зверненні до територіального органу/підрозділу ДМС України заявника (особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто), встановлений обов`язок, надати саме заяву-анкету встановленого зразка, затвердженого МВС України. У випадку ж подачі заяви-анкети, працівниками міграційної служби проводитимуться дії щодо перевірки повноти поданих заявником документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві 19.06.2002, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, на дату звернення законного представника ОСОБА_1 із заявою про видачу ОСОБА_3 бланк паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, ОСОБА_3 виповнилось 16 років.

Відтак, із заявою про видачу паспорта України, у відповідності до вимог Порядку №302, повинна звертатись особисто ОСОБА_3 .

Натомість, із такою заявою звернулась її законний представник (мати) - ОСОБА_1 .

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що заява подана до Жидачівського районного відділу Держаної міграційної служби України у Львівській області була подана не повноважною особою, чим порушено порядок подачі заяви щодо оформлення паспортного документа громадянина України.

Окрім того, як встановлено з матеріалів справи, подана законним представником ОСОБА_3 заява не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено МВС України.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заяву подано ОСОБА_1 у довільній формі, що не відповідає Порядку №302 та Положенню №2503-XII, а тому не є підставою для оформлення та видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі у вигляді книжечки.

Таким чином, враховуючи той факт, що подана законним представником до міграційної служби заява не відповідала зразку заяви-анкети, зразок якої затверджено МВС України, окрім того, така подана не особисто ОСОБА_3 , то, на думку суду, у відповідача були відсутні підстави для прийняття заяви до розгляду та в подальшому для видачі паспорта у формі книжечки.

Натомість, подана законним представником ОСОБА_3 заява, була прийнята до розгляду працівниками міграційної служби як звернення, на яке надано тільки відповідь оформлену листом №28/299 від 02.03.2019.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений діючим законодавством України, а тому, у задоволенні позову належить відмовити.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст рішення складено та підписано 17.09.2019.