Справа № 160/1965/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/1965/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Горбалінський В.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/1965/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, -

в с т а н о в и в :

28 лютого 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 04.02.2019 року № UA100000/2019/000018/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA100030/2019/00069.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивачем було поставлено на митну територію України товар торговельної марки VIKO на загальну суму 48 925.91 дол. США. Митна вартість придбаного товару визначена позивачем за основним методом, передбаченим Митним Кодексом України, а саме - за ціною договору. Разом з митною декларацією декларантом було подано повний пакет документів для підтвердження митної вартості товару. Проте, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою позивачем митною вартістю та виніс рішення №UA100000/2019/000018/2 від 04.02.2019 про її коригування, за яким митну вартість товару визначено за резервним методом. Змістом винесеного рішення відповідач повідомив про те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: в інвойсі від 21.01.2019 №170119-1 та контракті від 09.07.2018 №09.07.18 не зазначено умови оплати за товар; відповідно до пункту 3.8 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсу від 21.01.2019 №170119-1 товар поставляється на умовах СІР-Дніпро (термін СІР страхування та фрахт/перевезення означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар передано в місті призначення, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт/перевезення) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування; декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІР витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення; відповідно до п.5.1 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 товар повинен мати належне маркування, разом із тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні. Позивач з такими доводами митного органу не погоджується вважає їх необґрунтованими, та зазначає, що у митного органу були відсутні обґрунтовані сумніви для умов витребування додаткових документів та коригування митної вартості товару. Також позивач додатково зазначив про те, що оскаржуване рішення Київської міської митниці ДФС є протиправним, оскільки воно прийняте з порушенням зазначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання: законності та визнання рівності і правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання, а тому підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС від 04.02.2019 №UA100000/2019/000018/2 про коригування митної вартості товарів; визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської міської митниці ДФС №UA100030/2019/00069.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте із порушенням вимог норм матеріального та процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Також, відповідач зазначає, що за митною декларацією поданою позивачем спрацювали критерії УСАУР (автоматична системи керування ризиками) за кодами: 105-2 контроль правильності визначення митної вартості товарів; 106-2 витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; 117-2 здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості товару. Після здійснення низки заходів по перевірці документів встановлено, що документів подані позивачем до митного оформлення для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари. Так, митним органом встановлено, що в інвойсі від 21.01.2019 №170119-1 та контракті від 09.07.2018 №09.07.18 не зазначено умови оплати за товар; відповідно до пункту 3.8 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсу від 21.01.2019 №170119-1 товар поставляється на умовах СІР-Дніпро (термін СІР страхування та фрахт/перевезення означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар передано в місті призначення, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт/перевезення) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування; декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІР витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення; відповідно до п.5.1 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 товар повинен мати належне маркування, разом із тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні. На думку відповідача, позивачем вказані розбіжності в ході проведення консультацій не усунуто, не спростовано сумніви митного органу в правильності визначення митної вартості товару за ціною контракту, що обґрунтовано послугувало підставою для митного органу для коригування митної вартості товару та винесення картки відмови в митному оформленні товару.

Від позивача на адресу суду надійшли пояснення на апеляційну скаргу, а також відзив на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що відповідач необґрунтовано ставить під сумнів правомірність встановлених судом першої інстанції обставин справи щодо обсягу документів, які подавались позивачем до митного оформлення товару. Позивач зазначає, що відповідачем не спростовано, що декларантом подано всі наведені в матеріалах справи документи для підтвердження митної вартості товару із дотриманням термінів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, якими підтверджено складові митної вартості в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю прибуття до суду представника позивача через хворобу, колегія суддів, порадившись на місці, враховуючи, що в матеріалах справи наявні достатні матеріали для прийняття рішення, ухвалила в задоволенні клопотання відмовити, розгляд справи здійснити у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання, яке було призначене в режимі відеоконференції к Окружним адміністративним судом міста Києва, не з`явився, у зв`язку з чим, суд ухвалив вийти з режиму відеоконференції та розглянути справу в загальному порядку.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Інженерні Світлотехнічні Технології (ТОВ ІСТ, далі - Покупець) та AVKUN TRADING LLC (адреса реєстрації: One Commerce Center, 1201 N.Orange St.. Suite 762, Wilmington, New Castle County, DE 19801, USA; адреса представництва: 71 Tutrakan blvd., 7003 Rousse, Bulgaria; далі по тексту - Постачальник) 09.07.2018 уклали Договір поставки №09.07.18 на поставку товарів. Відповідно до укладеного договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 16.07.2018, Покупець замовив, а Постачальник, будучи торговим представником виробників електричної та освітлювальної фурнітури, за їх дорученням та від свого імені, поставив товар на загальну суму 48 925,91 USD (доларів США), назва якого, кількість, ціна та інші умови обумовлено сторонами в товаросупроводжуючих документах до зазначеного договору. При цьому, постачальник повідомив позивачу реквізити для сплати вартості товару та не заборонив і не обмежив покупця у праві здійснення передплати або післяплати за товар.

Для здійснення митного оформлення вказаного товару позивач подав до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію (МД) №UA100030/2019/396863 від 04.02.2019, в якій митна вартість товару визначена ним за основним методом - за ціною договору (метод №1) у відповідності до ст.ст.57, 58 МК України.

Для підтвердження відомостей, заявлених про митну вартість товару, позивачем також були надані відповідачу документи, що заявлені у митній декларації: рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) - зокрема, Invoice №1170119-1 від 21.01.2019 (код документу 0380 у графі 44 ВМД), автотранспортна накладна (Road consignment note) - зокрема, автотранспортна накладна (CMR) № 210119 від 21.01.2019 (код документу 0730 у графі 44 ВМД), документ про походження товару (Declaration of origin) - зокрема, Інвойс №170119-1від 21.01.2019 (код документу 0862 у графі 44 ВМД), книжка МДП (TІR carnet) - зокрема, carnet TIR № ХС.82167153 від 21.01.2019 (код документу 0952 у графі 44 ВМД), страховий поліс від № 0005 від 21.01.2019 (код документу 3530 у графі 44 і ВМД), зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного і кодом 4104) - зокрема, зовнішньоекономічний Договір поставки №09.07.18 від 09.07.2018 (код документу т4100 у графі 44 ВМД). Аналогічний зміст поданих документів наведений і в картці відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100030/2019/00069. (а.с. 19)

Перевіривши подані документи, відповідач встановив наявність наступних розбіжностей: в інвойсі від 21.01.2019 №170119-1 та контракті від 09.07.2018 №09.07.18 не зазначено умови оплати за товар; відповідно до пункту 3.8 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсу від 21.01.2019 №170119-1 товар поставляється на умовах СІР-Дніпро (термін СІР страхування та фрахт/перевезення означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар передано в місті призначення, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт/перевезення) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування; декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІР витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення; відповідно до п.5.1 контракту від 09.07.2018 №09.07.18 товар повинен мати належне маркування, разом із тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні.

У зв`язку з зазначеним, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та відмови у їх митному оформленні за митною вартістю, заявленою декларантом.

Вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та відмови у їх митному оформленні за митною вартістю, заявленою декларантом протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не мав достатніх обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом за ціною контракту. Суд дійшов висновку, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Вказане, на думку суду свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом встановлено, що підставою для витребування у декларанта додаткових документів послугувала спрацювання профілю ризику за напрямком митної вартості, а також виявлення митним органом у документах, що в наданих позивачем документах розбіжностей: в інвойсі поставка товару здійснюється на умовах поставки CIР-Дніпро, а відповідно до п.3.8. договору поставки не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару. За умовами поставки витрати на транспортування та страхування повинні бути включені до вартості товару.

Оцінивши доводи відповідача з приводу виявлених розбіжностей у наданих для митного оформлення товару документах, суд вважає вказані доводи необґрунтованими, оскільки виявлені відповідачем розбіжності не є такими, що можуть свідчити про неправильність визначення декларантом митної вартості товару.

Так, відповідно до Інкотермс-2010 CIР ("фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення)" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки у вищезазначений спосіб. За умовами терміна CIP на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Отже, поставка товару на умовах CIР зобов`язує продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.

З урахуванням вказаного поставка товару на умовах CIР передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару (в тому числі перевезення), тому для цілей визначення митної вартості товару ця вартість не потребує коригування.

Відтак, додаткові витрати на транспортування товару ТОВ "ІСТ" не понесло.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що наведеними умовами поставки CIР (в редакції Incoterms 2010) не врегульоване питання включення у ціну товару тари та упаковки. Тому позивач додатково вніс ці відомості окремо у п.3.8. договору як такі, які були погоджені ним з постачальником при укладенні цього Договору. При цьому, постачальник не висунув покупцю вимоги відшкодувати витрати на страхування та транспортні витрати за наведеними умовами поставки.

Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.

Таким чином, відповідно до умов поставки за договором поставки №09.07.18 від 09.07.2018 та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі страхування, митним законодавством не передбачається.

У зв`язку з зазначеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Слід вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не можуть слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Стосовно доводів відповідача з приводу порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права в частині не розгляду повторного клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу приписів ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що в даному випадку судом першої інстанції було правильно вирішено спір по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції не має законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права, як на те вказує відповідач в своїй апеляційній скарзі.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 травня 2019 року в адміністративній справі №160/1965/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 19.09.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай