Справа № 760/1686/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/1686/19 Суддя (судді) першої інстанції: Букіна О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Парінова А.Б.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року

у справі №76о/1686/19 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Боровика Ігоря Миколайовича

про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Боровика Ігоря Миколайовича про визнання дій незаконними та скасування постанови від 11.01.2019 Серії ЕАВ № 851559 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.01.2019 інспектором УПП в м. Києві 6 роти 1 батальйону рядовим поліції Боровиком І.М. було винесено постанову серії ЕАВ № 851559 від 11.01.2019 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 510,00 грн. (а.с.7-8).

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 11.01.2019 о 10 год. 42 хв., керуючи транспортним засобом «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по проспекту Червонозоряний, 39, здійснив рух по смузі для маршрутних ТЗ позначений дорожнім знаком 5.11, порушивши п. 17.1. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач, вважаючи оскаржувану постанову такою, що винесена протиправно, звернувся з зазначеним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтями 121, 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі статтею 14 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 17.1. Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних ТЗ, позначених дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших ТЗ на цій смузі.

Відповідно до п.2.3(б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, тобто заздалегідь перед маневром звернути увагу на дорожню розмітку та знаки.

В даному випадку, підставою для складання постанови на позивача стало здійснення руху на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що позивачем не заперечується факт здійснення ним руху на смузі для маршрутних транспортних засобів, що свідчить про порушення ним Правил дорожнього руху, колегія суддів не приймає до уваги так як, судом першої інстанції не досліджено обставин за яких ОСОБА_1 здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів та не надано цим обставинам належної оцінки. Крім того, позивач під час розгляду справи наголошував на тому, що він не мав можливості вчасно перестроїтись, оскільки виїжджав на перехрестя з другорядної дороги, проте судом першої інстанції вказані обставини не було враховано.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано будь-яких доказів на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, додані апелянтом фото з місця порушення не підтверджують обставин, на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення та прийнята оскаржувана постанова та не спростовують твердження позивача.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що в матеріалах справи не міститься доказів того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому, у силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо винесення постанови Серії ЕАВ № 851559 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконними, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 272, 286, 308, 310, 317, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 6 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Боровика Ігоря Миколайовича щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАВ № 851559 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАВ № 851559 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП - скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до ч.3 ст. 272 КАС України

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

А.Б. Парінов