Справа № 580/1894/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року справа № 580/1894/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2019р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6 (далі - Міноборони або відповідач-1)) та ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 (далі відповідач-2 або Комісаріат)) в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п.б ч.1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, внаслідок звільнення з військової служби за станом здоров`я та встановлення третьої групи інвалідності при первинному огляді 16.01.2019р.

- зобов`язати Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 призначити та виплатити одноразову грошову допомогув в розмірі встановленому п.б ч.1 ст. 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. №2011-ХІІ, для військовослубовців з третьою групою інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.10.2018р. його звільнено зі служби в Збройних силах України у запас, за станом здоров`я. 16.01.2019р. Черкаською обласною МСЕК проведено первинний огляд та встановлено 3 групу інвалідності безтерміново у зв`язку з захворюваннями, яке пов`язане із захистом Батьківщини. Для реалізації прав передбачених ст. 16 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, однак отримав відмову, яку вважає протиправною, оскільки ст. 16 вищезазначеного закону не містить заборон чи обмежень на виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцю у разі встановлення йому групи інвалідності. На підставі зазначеного, позивач вважає відмову такою, що порушує його права а позовні вимоги обгрунтованими. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 02.07.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

17.07.2019р., в межах строку встановленого судом, Черкаським обласним військовим комісаріатом подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просив суд у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування позиції зазначено, що 09.06.2016р. під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, а ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено 16.01.2019р. Так, представником відповідача вказано, що у відповідності до ст. 16-3 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, доплата допомоги здійснюється за умови, якщо зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. З огляду на те що, позивачу встановлено групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, представник відповідача зазначив, що підстави для призначення грошової допомоги відсутні а позовні вимоги необгрунтовані. В судовому засідання представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з підстав викладених у відзиві та просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 31.07.2019р. здійснено перехід до спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання на 21.08.2019р.

21.08.2019р. протокольною ухвалою суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із витягу з наказу від 31.10.2018р. №233 ОСОБА_1 , старшого водія автомобільного відділення взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 звільнено від займаної посади у запас.

Відповідно до довідки до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії №134419 серія 12 ААБ (далі - МСЕК), з 16.01.2019р. позивачу встановлено ІІІ(третю) групу інвалідності у зв`язку з травмою, ТАК, пов`язаної із захистом Батьківщини.

З огляду на встановлення групи інвалідності, позивач звернувся до Міністерства оборони України з проханням про призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.04.2019р. №46, судом вбачається, що 09.06.2016р. органами МСЕК встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

За результатами розгляду заяви зазначено, що у відповідності до ст. 16-3 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, доплата допомоги здійснюється за умови, якщо зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. З огляду на те що, позивачу встановлено групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, підстави для призначення грошової допомоги відсутні.

Листом від 06.05.2019р. №6/8/5/748 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про прийняття рішення щодо питання призначення одноразової грошової допомоги та додано копію витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 12.04.2019р. №46.

Позивач вважаючи відмову відповідачів протиправною, звернувся за захистом своїх прав, із позовною заявою до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.121991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII, визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Тобто, вищевказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 4, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Разом з цим, відповідно до частини четвертої статті 163 цього Закону (в редакції Закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Окрім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (далі - Порядок №975).

Згідно з пунктом 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на викладене, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, (протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 05.08.2016р. №62 а.с.39) органами МСЕК (довідка серія 10 ААА №012937) від 09.06.2016р. позивачу встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у зв`язку з чим позивачу виплачена грошова допомога в розмірі 15225,00 грн. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку часткової втрати працездатності, передбаченим статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За наслідками огляду обласною МСЕК №2(серія 12 ААБ №134419 а.с. 19) з 16.01.2019р. позивачу встановлено ІІІ(третю) групу інвалідності внаслідок травми,ТАК, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Отже, судом вбачається, що позивачу встановлено ІІІ(третю) групу інвалідності у понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності.

Таким чином, оскільки законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, отже суд відхиляє доводи позивача, що він набув відповідне право, оскільки між встановленням ступеня втрати працездатності та встановленням ІІІ групи інвалідності минуло більше 2-х років.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки встановлення групи інвалідності відбулось після спливу дворічного строку від встановлення ступеня втрати працездатності, визначеного пунктом 4 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, в зв`язку з чим суд доходить висновку, що правові підстави для зобов`язання відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи - відсутні.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем додано до матеріалів справи довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №464769, відповідно до якої позивачу встановлено ІІ групу інвалідності 06.08.2019р., однак позивач в судовому засіданні 21.08.2019р. підтримав в повному обсязі позовні вимоги викладені у редакції позовної заяви поданої до суду 14.06.2019р., заяви про зміну чи уточнення позовних вимог до суду від позивача не надходило.

Відповідно до статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Закріплений у частині першій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідачами доведено правомірність дій щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.

З огляду на викладене, приймаючи рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, суд дійшов висновку, що Міноборони діяло відповідно до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно ч.5, ст. 139 КАС України, вимог щодо стягнення судових витрат понесених відповідачем заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя М.А. Білоноженко