Справа № 347/1342/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/9214/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції,

на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року (суддя Крилюк М.І., час ухвалення не вказано, місце ухвалення м.Косів, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №347/1342/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора патрульної поліції взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Грицишина Михайла Ярославовича,

про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів УПП в Івано-Франківській області ДПП, Інспектора ПП взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенанта поліції Грицишина М.Я., в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1286322 від 02.07.2019 року, про накладення на позивача штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідачі позовних вимог не визнали, в суді першої інстанції подали відзив, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1286322 від 02.07.2019 року, винесену інспектором 1 роти 1 батальйону в Івано-Франківській області ДПП лейтенантом поліції Грицишин Михайлом Ярославовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді 255 грн. штрафу. Справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрито.

З цим рішенням суду першої інстанції від 09.08.2019 року не погодився відповідач УПП в Івано-Франківській області ДПП та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив, що відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та на підтвердження обставин, що викладені в оскаржуваній постанові. Вважає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою як доказ у справі - відеозапис із нагрудної камери персонального відеореєстратора поліцейського, яким підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Порушення ПДР полягали в тому, що позивач ОСОБА_1 02.07.2019 року о 11:03 год в м.Івано-Франківськ по вул. Січових Стрільців, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу дорожного знаку 3.34 «зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в ПДР. Оскаржена позивачем постанова від 02.07.2019 року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та за наявності доказів вини особи в порушенні ПДР України. Апелянт також зазначає, що поліцейські ознайомили позивача з його правами, роз`яснили суть порушення, а позивач вину свою на місці події визнавав.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції від 09.08.2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ №1286322 від 02.07.2019 року накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. на позивача ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (а.с. 8).

Із змісту цієї постанови видно, що ОСОБА_1 02.07.2019 року о 11 год. 03 хв. керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. НОМЕР_1 в м. Івано-Франківську по вул.С.Стрільців не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4.в ПДР порушення вимог заборонних знаків.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.4(в) ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, що запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, зокрема, за частинами 1, 2, 3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до статей 276, 280, 283 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що поліцейським не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем у справі не надано будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення позивачем порушень ПДР України.

При цьому, судом першої інстанції безпідставно не враховано доводів сторони відповідача, а саме, не взято до уваги поданого відповідачем відзиву на позов із доданими до нього доказами на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та не надано оцінку таким аргументам відповідача (а.с. 23-30).

Так, в матеріалах адміністративної справи наявні докази щодо події, яка мала місце 02.07.2019 року за участі ОСОБА_1 , якими керувався відповідач при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Зокрема, відеозаписом, який долучений до відзиву на позов (а.с. 30), зафіксовано вчинення правопорушення автомобілем VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. НОМЕР_1 , яким як встановлено працівниками поліції, керував ОСОБА_1 .. Зокрема, із даного відеозапису видно, що вказаний вище автомобіль здійснив зупинку в зоні дії знаку дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено».

Колегія суддів також враховує, що із змісту відеозапису з нагрудного персонального реєстратора інспектора поліції видно, що інспектором поліції під час спілкування із водієм було роз`яснено водію права та обов`язки, суть вчиненого порушення. За період оформлення адміністративного правопорушення позивач пояснював, що здійснив зупинку ТЗ в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «зупинку заборонено», оскільки мав необхідність терміново побігти до Банку, а не було вільних місць для зупинки («усе було зайнято»), і що він зупинився на короткий строк. Водій не заявляв клопотань і не заперечував процесуальних дій Інспектора поліції щодо розгляду справи на місці події. За результатами розгляду Інспектором поліції справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову, роз`яснено її зміст, порядок сплати штрафу та порядок оскарження. Копію постанови було вручено водієві.

Таким чином, являються необґрунтованими доводи позивача про те, що Інспектором поліції було порушено його права, і що зупинка ТЗ була вимушеною «у зв`язку із згорянням аварійного рівня рідини».

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем поданими доказами, які були долучені до відзиву на адміністративний позов, повністю доведено наявність тих обставин, що зазначені у постанові від 02.07.2019 року, а тому являються необґрунтованими доводи позивача ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні порушень вимог п.8.4(в) ПДР України.

Слід також зазначити, що оскаржена позивачем постанова у справі про адміністративне правопорушення від 02.07.2019 року винесена в межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення. Адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржене рішення суду від 09.08.2019 року винесено за результатами неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржене рішення суду слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції задоволити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2019 року в адміністративній справі №347/1342/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора патрульної поліції взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Грицишина Михайла Ярославовича про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови складено 19.09.2019 року