Справа № 640/9953/19
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9953/19 СГоловуючий у 1 інстанції - Смолій І.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, третя особа - Державна фіскальна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Закарпатської митниці Державної фіскальної служби щодо ненадання позивачу на підставі заяви від 05.03.2019 відпустки для догляду за дитиною без збереження заробітної плати;

- зобов`язати Закарпатську митницю Державної фіскальної служби надати позивачу відпустку по догляду за дитиною без збереження заробітної плати.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Закарпатська митниця Державної фіскальної служби звернулась із апеляційною скаргою, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 13.12.2017 обіймає посаду заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії.

05.03.2019 малолітній дочці позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видано довідку № 18/6 про потребу дитині (дитині - інваліду) у домашньому догляді, встановлено про потребу догляду з 11.03.2019 та визначено батька, як доглядачем дитини.

06.05.2019 представником позивача на ім`я начальника Закарпатської митниці ДФС подано заяву з додатками, зокрема: з заявою ОСОБА_1 від 05.03.2019 про надання відпустки без збереження заробітної плати для догляду за дитиною з 11.03.2019 по 09.03.2020 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки», довідку від 05.03.2019 №18/6, копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 від 26.03.2016, оригінал листа нотаріуса Іванової Ю.О. від 04.03.2019 та інші документи.

Подання заяви про надання відпустки обумовлено тим, що дружина позивача - ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Іванової Ю.О. та неможливістю останньої перебувати у відпустці по догляду за дитиною.

В подальшому, відповідач листом від 12.03.2019 № 317/29/07-70-04/36/АВД повідомив представника позивача про необхідність здійснення перевірки на автентичність довідки № 18/6 від 05.03.2019 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, у зв`язку з чим направлено запит у відповідну установу та зазначено, що після отримання відповіді буде прийнято відповідне управлінське рішення по суті.

Крім того, 18.03.2019 на ім`я приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Іванової Ю.О. направлено лист Закарпатської митниці ДФС про необхідність підтвердити або спростувати факт трудових відносин з ОСОБА_4 , незважаючи на наявність відповідної довідки про трудові відносини у додатках до заяви ОСОБА_1 від 06.03.2019.

22.03.2019 листом № 16/01-24 приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Іванової Ю.О. підтверджено перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Іванової Ю.О. згідно трудового договору від 07.08.2018 та наказу № 2/01-03 від 07.08.2018.

Листом від 19.03.2019 Закарпатської митниці ДФС повідомлено представника Шпуганича В.П. , що рішення по суті заяви позивача буде прийнято після отримання відповіді від комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

Листом Комунального некомерційного підприємства «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.03.2019 №210/29/01-10, підтверджено автентичність довідки №18/6 від 05.03.2019.

26.03.2019 листом Закарпатської митниці ДФС повідомлено представника позивача, що заява про надання відпустки потребує погодження із заступником голови ДФС у відповідності до п. 5 наказу ДФС України від 02.06.2016 року за№ 2219-0 «Про надання повноважень».

Не погоджуючись з такими діями Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки ненадання відповідачем відпустки позивачу по догляду за дитиною (дитиною - інвалідом) порушує права та інтереси дитини на належний її захист.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що порушення з боку відповідача при вчинення ним оскаржуваних дій відсутнє. Також, апелянт зазначає, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, а тому його необхідно залишити без розгляду.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 6 та 7 статті 179 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Як передбачає частина сьома цієї ж статті відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною.

Законом України «Про відпустки» встановлено державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. Право на відпустку мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Статтею 18 Закону України «Про відпустки» передбачено, що після закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Підприємство за рахунок власних коштів може надавати жінкам частково оплачувану відпустку та відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною більшої тривалості. Ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Частиною 3 статті 25 Закону України «Про відпустки» встановлено, що відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), - не більш як до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що у позивача виникло право на отримання відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до терміну, визначеному у медичній довідці, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Це право не може ставитись у залежність від внутрішніх наказів та правил погодження відпусток установи, де працівник перебуває на роботі, безпідставних сумнівів щодо автентичності медичних документів, повторних перевірок про трудові відносини мамою дитини, відсутність батька, який здійснює нагляд за дитиною на роботі тощо.

Більше того, колегія суддів вважає, що неприймаючи рішення за заявою ОСОБА_1 про надання відпустки, відповідачем порушено права та інтереси малолітньої дитини, які пов`язані з належним доглядом за нею. При цьому, неможливість перебування позивача на робочому місті зумовлено доглядом за дитиною у зв`язку з перебуванням дружини на повній робочій зайнятості.

Не бере колегія суддів до уваги посилання апелянта на наказ ДФС України від 20.03.2019 № 538-о «Про внесення змін до наказу ДФС від 02.06.2016 № 2219-о», яким визначено обов`язковість погодження надання відпустки із заступником голови ДФС, оскільки позивачем заяву про надання відпустки по догляду за дитиною (дитина - інвалід) подано 05.03.2019, а зміни до наказу внесено 20.03.2019.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що наказом Закарпатської митниці ДФС від 16.08.2019 ОСОБА_1 визнано таким, що з 11.03.2019 по 10.03.2020 перебуває у відпустці по догляду за дитиною без збереження заробітної плати. Підставою для прийняття наказу стали подані ОСОБА_1 заява від 05.03.2019 з додатними до неї документами та рішення Окружного адміністративного суду від 23.07.2019.

Доводи апелянта про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, не беруться колегією суддів до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом даного позову не ставиться питання, яке стосується прийняття позивача на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби, а оскаржується лише бездіяльність відповідача щодо ненадання відпустки по догляду за дитиною.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що до зазначених відносин підлягають застосуванню загальні норми щодо строку звернення до суду (шість місяців), а не спеціальні норми строком в 1 місяць.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 19.09.2019.