Справа № 160/4235/19
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2019 року Справа № 160/4235/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСидоренко Д.В.
за участі секретаря судового засіданняМілєвської А.В.
представника позивача представника відповідача Григоренко В.О. Гончаревського О.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA100030/2019/000031/2 від 20.03.2019 року;
Ухвалою суду від 11.05.2019 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання.
20.06.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач категорично не згоден із запереченнями викладеними у відзиві, твердження, викладені у відзиві є безпідставним і необґрунтованими, тому просив відхилити відзив Київської міської митниці ДФС, позовну заяву задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою суду від 25.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача - Київської міської митниці ДФС проти позову заперечував, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Між ТОВ «Інженерні Світлотехнічні Технології», як покупцем, та Іноземною компанією FIRMENENT GROUP (HONG KONG) INDUSTRIES CO., LIMITED (Unit 5 27/F Richmond Commercial Building 109, Argyle ST Mongkok KLN Hong Kong, як постачальником, 05.06.2018 року було укладено зовнішньоекономічний контракт №20180605, за умовами якого постачальник постачає, а покупець купує товари народного вжитку, які поставляються партіями під час терміну дії Договору згідно з узгодженими та вказаними у рахунках найменуванням, асортиментом, кількостями та цінами на умовах, перелічених в даному договорі. Ціна за одиницю товару зазначається в рахунках на кожну партію Товару відповідно. Загальна сума договору складається з суми усіх рахунків за цим Договором. Вартість упаковки включена до вартості Товару. Товар постачається на умовах FОВ-порт, Китай (Інкотермс в редакції 2010 року). Поставка Товарів здійснюється партіями. Умови поставки можуть бути змінені за згодою Сторін та вказуються у рахунках-фактурах на відповідну партію товару. Покупець здійснює оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Валютою Договору є долар США.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до вантажної митної декларації, відповідач повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, у зв`язку із винесенням рішення про коригування митної вартості №UA100030/2019/000031/2 від 20.03.2019, відповідно до положень ст.ст.52-55, 57, 58, 335 МК України, а також про виникнення необхідності надання додаткових документів за наведеним нижче переліком, з метою підтвердження митної вартості товару.
Відповідачем було встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
3) декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIF витрат, пов 'язаних з транспортуванням та страхуванням товару;
4) поданий страховий поліс неможливо ототожнити з митною декларацією.
Відповідач, з посиланням на ст.53 МК України, зазначив документи які необхідно додатково надати, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається - контракт з виробником товару компанією KLITE INTERNATIONAL TRADE СО; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) - рахунок від виробника товару компанії KLITE INTERNATIONAL TRADE СО; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару компанії KLITE INTERNATIONAL TRADE CO; 6)копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
А також, відповідач повідомив, що відповідно до ч.6 ст.53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваних рішень суб`єкта владних повноважень, суд зазначає, що відповідно до ст.248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно зі ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
За приписами ст.ст.49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
З аналізу поданих позивачем документів на підтвердження заявленої митної вартості товару вбачається, що підприємством було проведено оплату відповідно до контракту від 05.06.2018 № 20180605, проте митний орган визнав як розбіжності у документах, податних до митного оформлення товару.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п.3.4 Контракту №20180605 від 05.06.2018 товар, який поставлено покупцеві згідно з Контрактом передається на реалізацію на територію України з кінцевим строком оплати до кінця дії договору дійсного Контракту. Даний контракт діє до 31 грудня 2019 року (п.10.1 Контракту).
Таким чином, Контрактом не визначено спеціальні умови оплати за товар, а саме, щодо необхідності здійснення попередньої оплати за кожну партію товару, що поставляється. Крім того, суд зазначає, що умови оплати товару не стосуються складових ціни товару, а тому такі умови взагалі не можуть лягти в основу висновків митного органу під час процедур митного контролю щодо наявності розбіжностей у відомостях про митну вартість товару.
Щодо висновків митного про недоведеність всіх складових вартості товару, а саме, в частині витрат на транспортування та страхування товару, суд зазначає, що відповідно до Інкотермс-2010 CIF («фрахт/перевезення та страхування оплачено до (назва місця призначення)» означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. За умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Таким чином, поставка товару на умовах CIF зобов`язує продавця оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення, забезпечити страхування на користь покупця та забезпечення здійснення митного оформлення товару при експорті.
У спірних правовідносинах місцем призначення товару є м.Одеса, а не Китай, про що помилково зазначив митний орган.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що ціна товару, яка вказана в інвойсі, вже включає в себе вартість товару з урахуванням витрат на транспортування та страхування товару, а також упаковки відповідно до п.2.3 Контракту від 05.06.2018 №20180605.
Також, слід зазначити, що у ВМД зазначено нульові витрати щодо транспортування та страхування товару, що свідчить про не понесення таких витрат декларантом в силу умов Інкотермс-2010 CIF, а тому останній не міг подати додаткові документи, крім тих, що були подані для митного оформлення товару.
Також, суд вважає висновок Дніпропетровської Торгово-промислової палати України, згідно з яким дійсна ринкова вартість отриманого товару може дорівнювати контрактній і вказана на умовах СIF-Одеса, є додатковим доказом правильності визначення митної вартості товару за ціною Контракту.
Враховуючи сукупність викладених обставин, суд доходить висновку, що відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надавили можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим рішення митного органу про визначення митної вартості товару та картка відмови не можуть вважатися обґрунтованими і правомірними.
Відповідно до положень ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 2190,80 грн., отже, судовий збір підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Київської міської митниці ДФС.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 20.03.2019 №UA100030/2019/000031/2.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерні Світлотехнічні Технології» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2190,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської митниці ДФС.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23.09.2019 року.

Суддя Д.В. Сидоренко