Справа № 520/1330/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р.Справа № 520/1330/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Лях О.П. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 23.05.2019 року по справі № 520/1330/19

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича (надалі по тексту відповідач), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський про визнання переказу коштів (транзакції) на суму 176241,24 грн, здійсненного ТОВ ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР та ТОВ КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ Банк Михайлівський, що належать позивачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) нікчемними;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ Банк Михайлівський на суму 176241,24 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський про визнання переказу коштів (транзакції) на суму 176241,24 грн., здійсненного ТОВ ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР та ТОВ КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ Банк Михайлівський, що належать позивачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) нікчемними.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ Банк Михайлівський на суму 176241,24 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_3 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича (бульвар Тараса Шевченка, буд. 35, м. Київ, 01032).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року та прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 квітня 2014 року між ПАТ Банк Михайлівський, (далі - Банк, Відповідач) та ОСОБА_1 (далі - Вкладник, Позивач) було укладено договір банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980-006-000000138 (далі - Договір поточного рахунку). На виконання Договору було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 . В подальшому поточний рахунок використовувався для поповнення та зняття готівкових коштів через касу Банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів. Крім того позивачу було також відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 .

Позивачем також було укладено договори №980-019-000233274 від 05.05.2016 року, №980-019-000225571 від 21.04.2016 року, №980-006- від 21.04.2016 року, №980-019-000225636 від 21.04.2016 року та №980-019-000225630 від 21.04.2016 року, як позикодавцем, та ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр, ТОВ Кредитно-інвестиційний центр, як позичальниками.

Умовами вищевказаних договорів передбачено, що кошти надаються позивачем позичальнику в тимчасове користування за плату, а ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр зобов`язані повернути позивачеві отримані кошти в зазначений строк на рахунок в ПАТ Банк Михайлівський та сплатити за період користування відповідні проценти. Також пунктом 5.4.3 договору передбачено право позичальника достроково повернути кошти з власної ініціативи. За договорами, повернення коштів здійснюється на рахунок № НОМЕР_1 і сплата процентів - на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ Банк Михайлівський.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ Банк Михайлівський .

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, Про початок процедури ліквідації ПАТ Банк Михайлівський та делегування повноважень ліквідатора банку.

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський з 13 липня 2016 року до 12 липня 2020 року включно, про це зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону Украйни Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачем на адресу відповідача було скеровано заяву із вимогою включити до переліку вкладників, на що Уповноваженою особою на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський повідомлено про те, що кошті у сумі 176241,24 гри. на момент введення тимчасової адміністрації дійсно знаходились на поточних рахунках позивача № 002 та № НОМЕР_2 , але на підставі статей 215,216 Цивільного кодексу України та статті 37, пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ ІНВЕСТИЦІЙНО- РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР та ТОВ КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР на загальну суму 176241,24 грн. є нікчемним.

Задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 в ПАТ Банк Михайлівський на суму 176241,24 грн, суд першої інстанції керувався тим, що позивач документально підтвердив внесення коштів на рахунки в ПАТ Банк Михайлівський за договорами банківського вкладу (депозиту), а відповідач не довів наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI (далі Закон 4452-VI) установлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

Згідно із частинами першою та другою статті 26 Закону № 4452-VIФонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно із частинами першою та другою статті 27 Закону № 4452-VIуповноважена Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Пунктом 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення), передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки, зокрема, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення. Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Пунктом 2,3 розділу ІІІ вказаного Положення передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду Переліку та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 4452-VIвкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 4452-VIвклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Підставою для поширення на особу гарантій щодо відшкодування вкладу за рахунок Фонду, передбачених Законом № 4452-VI, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому вкладниками є особи, які уклали або на користь яких укладено або договір банківського вкладу (депозиту), або банківського рахунку, або які є власниками іменного депозитного сертифіката. Положення чинного законодавства не пов`язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.

Таким чином, під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду на підставі статті 26 Закону № 4452-VI підпадають особи, які є вкладниками у розумінні приписів статті 2 Закону № 4452-VI, вклади яких розміщено на рахунку у відповідному банку до запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду наведеній у постанові від 02.04.2019 року по справі №816/4666/15, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

З матеріалів справи слідує, що 30 квітня 2014 року позивач уклав з ПАТ Банк Михайлівський договір банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980-006-000000138.

На виконання вказаного договору було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 та поточний рахунок № НОМЕР_2 .

Позивачем, як позикодавцем, було укладено з ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр, ТОВ Кредитно-інвестиційний центр, як позичальниками, договори №980-019-000233274 від 05.05.2016 року, №980-019-000225571 від 21.04.2016 року, №980-006- від 21.04.2016 року, №980-019-000225636 від 21.04.2016 року та №980-019-000225630 від 21.04.2016 року.

Згідно вказаних договорів позивачем отримувачам ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр з поточного рахунку у ПАТ «Банк Михайлівський» № НОМЕР_1 було перераховано залучені кошти у загальному розмірі 173000 грн.

На виконання договорів №980-019-000233274 від 05.05.2016 року, №980-019-000225571 від 21.04.2016 року, №980-006- від 21.04.2016 року, №980-019-000225636 від 21.04.2016 року та №980-019-000225630 від 21.04.2016 року позичальниками ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр на поточні рахунки позивача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 - 19.05.2016 року було перераховано кошти на загальну суму 176241,24 грн, що підтверджується довідками про стан рахунків №ЗГЗ/2488 від 15.08.2016 року та № ЗГЗ від 15.08.2016 року.

Колегія суддів зазначає, що в розумінні статті 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли для нього як вкладника за договором банківського рахунку в розумінні тієї ж статті, є вкладом.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 № 14/БТ Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.05.2016 прийнято рішення № 812 про запровадження з 23.05.2016 тимчасової адміністрації строком на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016.

Отже, укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок позивача відбулося до початку віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (23.05.2016), тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI.

При цьому відповідачем не наведено правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог Закону № 4452-VI.

Таким чином, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і не включення позивача до переліку вкладників ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду включити дані про рахунки позивача до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ Банк Михайлівський за рахунок Фонду.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що кошти, що надійшли на рахунки позивача в ПАТ Банк Михайлівський від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр не є вкладом, а тому гарантії Закону № 4452-VI не поширюються на позивача, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Отже, вкладом, зокрема, є кошти які надійшли для вкладника на умовах договору банківського рахунку.

30 квітня 2014 року між ПАТ Банк Михайлівський та ОСОБА_1 було укладено договір банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980-006-000000138.

Пунктом 1 цього договору визначено, що Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів зазначає, що кошти ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр надійшли для позивача на його поточні рахунки, відкриті у ПАТБанк Михайлівський на підставі договору банківського рахунку Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) № 980-006-000000138.

Отже, кошти, що надійшли позивачу від ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр є вкладом в розумінні п.3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому гарантії Закону № 4452-VI поширюються на позивача.

Посилання відповідача на нікчемність спірного договору як на підставу відсутності у позивача права на відшкодування коштів за рахунок Фонду, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI (станом на дату укладення між ПАТБанк Михайлівський і позивачем договору банківського рахунку) протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов`язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Згідно з ч.3 ст. 38 цього закону договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними.

На підставі наведених вище положень ст. 38 Закону № 4452-VI Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми відшкодування за вкладом за рахунок Фонду.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

На адресу позивача у 2016 році відповідачем було надіслано повідомлення про нікчемність правочину (а.с.40,41) згідно яких переказ коштів (транзакція) здійснений 19.05.2016 року ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр на поточні рахунки позивача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 є нікчемними.

Проте, такі повідомлення не містять обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину.

Згідно апеляційної скарги відповідач посилається на нікчемність правочинів щодо переказу коштів (транзакція) здійсненого 19.05.2016 року ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр на поточні рахунки позивача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 з тих підстав, що 18.05.2016 року та 19.05.2016 року ПАТБанк Михайлівський уклав з ТОВ «ІРЦ» договори відступлення прав вимоги №1805 та №1. Укладення вказаних договорів здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними. В подальшому за рахунок коштів, відображених на рахунку ТОВ «ІРЦ» внаслідок проведення вищевказаних нікчемних правочинів, були проведені операції з перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб-позикодавців ТОВ «ІРЦ», в тому числі і позивача. Разом з тим, фактичного перерахування грошових коштів на рахунки фізичних осіб не відбувалось, операції проводились шляхом здійснення відповідних проводок в балансі Банку, за відсутності грошових коштів.

Інших підстав перелічених у ч.2 ст. 38 Закону № 4452-VI відповідачем не наведено.

Проте, колегія суддів зазначає, що вказана вище підстава за якою було визнано нікчемними правочини щодо переказу коштів (транзакція) здійсненого 19.05.2016 року ТОВ Інвестиційно-розрахунковий центр та ТОВ Кредитно-інвестиційний центр на поточні рахунки позивача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 не передбачена переліком підстав наведених у ч.2 ст. 38 Закону № 4452-VI, за яких договір може вважатися нікчемним.

При цьому, колегія суддів, зазначає, що жодна підстава, наведена у переліку ч.2 ст. 38 Закону № 4452-VI, не поширюється на укладений позивачем з Банком договір.

Також колегія суддів зазначає, що здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України Про банки і банківську діяльність, Інструкцією №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові 04.07.2018 року по справі №826/1476/15, від 31.10.2018 року по справі №822/1083/17, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Також, колегія суддів зазначає, що постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних» відповідно до положень статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача про встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження відповідачем не надано. При цьому невиконання посадовими особами банку приписів постанови Правління Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних саме по собі не може бути підставою для висновку про нікчемність спірного договору та правочинів з переказу коштів на підставі статті 38 Закону № 4452-VI.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на пропуск позивачем строку звернення до суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи слідує, що про порушення свого права на отримання відшкодування за вкладом та протиправні дії відповідача позивачу стало відомо з повідомлень про нікчемність правочину від 15 серпня 2016 року, які отримав у грудні 2016 року.

У межах строку звернення до адміністративного суду, позивач звернувся із позовом до Харківського окружного адміністративного суду, однак ухвалою від 03 березня 2017 року по справі 820/942/17 було відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з підсудністю таких справ господарським судам. Потім 10 травня 2017 року Харківський апеляційний адміністративний суд прийняв ухвалу у справі 818/53/17, в якій роз`яснив, що такі спори розглядаються у порядку цивільного судочинства. Враховуючи таке положення, у травні 2017 року позивач звернувся з цивільним позовом до Московського районного суду м. Харкова, та 12.09.2017 року отримав рішення по справі №643/4537/17, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. 10 квітня 2018 року апеляційний суд Харківської області скасував рішення суду першої інстанції. 05 грудня 2018 року Верховний суд у складі Першої судової палати касаційного цивільного суду скасував попередні рішення та закрив провадження по справі з огляду на те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, у січні 2019 року позивачу стало відомо, що судова практика знов змінилась, та потрібно звертатись з позовом до адміністративного суду.

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом 11.02.2019 року, тобто протягом шестимісячного строку після того, як позивачу стало відомо, що з позовом необхідно звертатись до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду пропущено з поважних причин, а тому суд першої інстанції прийшов до правильних висновків про його поновлення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 року по справі № 520/1330/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 20.09.2019 року