Справа № 709/1143/19
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2019-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/1143/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Андрейка Сергія Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до інспектора роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Андрейка С.В. (далі - відповідач-1), ДПП (далі - відповідач-2) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що стосовно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Так, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за невиконання вимог п. 14.6 (в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).

Позивач вважав викладені в оскаржуваній постанові обставини необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та не підтвердженими доказами. Вказував, що рухався на вантажному автомобілі "Isuzu NQR71" (д.н.з. НОМЕР_1 ) автошляхом Полтава - Олександрія, поза межами населеного пункту,в правій смузі для руху. Попереду його транспортного засобу з невеликою швидкістю рухалися інші транспортні засоби, тому він здійснив їхній обгін. Під час обгону він виїхав на зустрічну смугу руху та побачив, що попереду нього на відстані близько 400 м знаходився пішохідний перехід, однак, переконавшись в безпеці свого руху, а також в тому, що відстань до пішоходного переходу є достатньою, закінчив свій маневр. Крім того, стверджував, що попереджувальних знаків про наближення до нерегульованого пішоходного переходу за 150-300 м, як передбачено ПДР України, по напрямку його руху не було. Водночас звертав увагу на відсутність у постанові про адміністративне правопорушення посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, а також на те, що під час розгляду справи йому не надано жодних доказів на підтвердження його вини, та не роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КУпАП, окрім права на оскарження постанови до суду в разі незгоди з нею. При цьому зауважив, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема не лише способом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку з викладеним позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Від відповідача-1 на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому останній вказував, що викладені позивачем обставини в позовній заяві, зокрема відсутність дорожніх знаків, які попереджують про наближення до пішоходного переходу, та здійснення ним обгону за 400 м до пішоходного переходу не заслуговують на увагу, не відповідають фактичним обставинам справи, повністю спростовуються відеозаписом з відеореєстратората нагрудної камери поліцейського. Так, на відеореєстраторі, закріпленому в патрульному транспортному засобі, зафіксовано, що 5 червня 2018 року під час патрулювання на автошляху Полтава - Олександрія виявлено транспортний засіб під керування позивача, який поза населеним пунктом здійснив обгін інших транспортних засобів ближче ніж за

100 м перед пішоходним переходом, а саме безпосередньо на пішоходному переході (файл

№ 2018_0605_085629_033А.CUT.00'59-01'42. Крім того, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що позивач не заперечував факту здійснення обгону перед пішоходним переходом ближче ніж за 100 м, йому було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, строки та порядок сплати штрафу (файл № ). Однак позивач жодних доказів на підтвердження дотримання ним ПДР України на місці розгляду справи не надав. Водночас відповідач-1 стверджував, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена ним з дотриманням вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки містить відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. При цьому, посилаючись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі

№ 536/583/17, зазначив, що в додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, зразок постанови про накладення адміністративного стягнення не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тому колегія суддів дійшла висновку, що такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. В іншій постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 524/4247/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст. 73-74 КАС України, оскільки містить інформацію про обставини, які мають значення для справи. У зв`язку з викладеним просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а розгляд справи проводити без його участі.

Від представника відповідача-2 за довіреністю Коломієць О.Ю. на адресу суду також надійшов письмовий відзив, в якому остання вказувала на ті самі обставини, що і відповідач-1. У зв`язку з викладеним просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а розгляд справи проводити без її участі.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до змісту якої, просив справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягав.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін та встановив наступні обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 5 червня 2019 року серії ЕАВ № 1203041, позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі

425,00 гривень (а.с. 6). Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач 5 червня

2019 року о 08:58, керуючи транспортним засобом "Isuzu NQR71" (д.н.з. НОМЕР_1 ) на

96 км автошляху М-22 Полтава - Олександрія, здійснив обгін ближче ніж за 100 м перед пішоходним переходом поза населеним пунктом. Своїми діями позивач порушив вимоги

п. 14.6 (в) ПДР України.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або

50 штрафних балів.

Згідно з п. 14.6 (в) ПДР України обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Зі змісту позову вбачається, що позивач не погоджується з прийнятою постановою, оскільки під час її винесення порушено вимоги ст.ст. 251, 268 КУпАП, зокрема не роз`яснено його прав, крім права на оскарження постанови до суду в разі незгоди з нею та не зазначено будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним правопорушення, в тому числі за допомогою фото чи відеофіксації.

Крім того, стверджує про необхідність складення протоколу, що зроблено не було.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених ч. 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог

ст. 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивачу інкримінувалося вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, розгляд справ про які відповідно до

ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то відповідач мав право на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Наведені норми КУпАП узгоджують з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395) (далі - Інструкція), згідно з п. 1 розділу ІІІ якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Пунктом 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 2

ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, надані представником відповідача докази у вигляді відеофіксації вчинення адміністративного правопорушення не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення позивачем вчинене 5 червня 2019 року о 08:58, а згідно з відеоматеріалами з відеореєстратора, вчинення порушення зафіксоване 5 червня 2018 року о 08:57, тобто з різницею в один рік. При цьому, як вбачається з відеофайлу з нагрудної камери працівника поліції зйомка розпочалася 5 червня 2019 року о 09:00.

На переконання суду визначення точного часу та місця вчинення адміністративного правопорушення є важливою складовою під час встановлення судом наявності/відсутності складу самого порушення, без співпадання яких, неможливо використовувати наданий доказ, як належний та допустимий.

Таким чином будь-які інші належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутні, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Доводи позивача, викладені у позові, та висновки суду не спростовані відповідачами, хоча у вказаній категорії справ в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену органами Національної поліції, може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може, з-поміж іншого, скасувати постанову і закрити справу.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, а саме скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 242-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області Андрейка Сергія Валерійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 5 червня 2019 року серії ЕАВ № 1203041, винесену інспектором роти № 2 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області

Андрейком С.В., про застосування до ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п`ять гривень 00 копійок) гривень - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Чубай