Справа № 160/366/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 160/366/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року (головуючий суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет"

до Одеської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі Відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 06.09.2018 року №UA500060/2018/000041/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.09.2018 року №UA500060/2018/08529.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що Відповідач безпідставно не визнав заявлену Позивачем митну вартість товару і прийняв рішення UA500060/2018/000041/2 від 06.09.2018 року про коригування митної вартості товарів та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2018/08529, оскільки надані Позивачем документи не містили розбіжностей, наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни. З огляду на доводи, викладені у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року по справі №160/366/19 адміністративний позов задоволено у повному обсязі (т. 2, а.с. 25-31).

Відповідач Одеська митниця ДФС, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 44-69).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були винесені правомірно, Одеська митниця ДФС при прийнятті оскаржуваних рішень діяла обґрунтовано, неупереджено, добросовісно з дотриманням вимог чинного законодавства.

Позивачем ТОВ «АТБ-маркет», подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін (т. 2, а.с. 91-94).

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, що не перешкоджає розгляду справи.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (Покупець) та GUANGDONG YONGHUI PLASTIC INDUSTRIAL CO., LTD (Китай) (Продавець) було укладено контракт на поставку продукції №3178-GYPI/CN (далі - Контракт) (т. 1, а.с. 45-49) та підписано специфікацію №1 до вказаного контракту, якою погоджено продаж на умовах поставки FOB-Шеньджень (Інкотермс 2010), зокрема такого товару:

- чоботи жіночі зі шнурками (арт YH70806);

- чоботи жіночі (арт YH60528).

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становила 34929 дол. США. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Згідно з митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №№UA500060/2018/027212 товар імпортований на адресу Товариства з обмеженою відповідністю «АТБ-Маркет» за зовнішньоекономічним контрактом від 10.05.2018 р. №3178-GYPI/CN на підставі специфікації №1 від 06.06.2018 р., інвойсу №YH180501 від 27.07.2018 р., пакувального листа б/н від 27.07.2018 р., коносаменту №SZ18070381А від 30.07.2018 р., автотранспортної накладної СМR№2854/2 від 04.09.2018 р., рахунків №1212/1 та №1212/2 від 05.09.2018 р., договору на перевезення №02-2015-7 від 02.07.2015р., договору добровільного страхування №40-0197-18-00011 від 01.03.2018 р., страхового сертифікату №40-0197-18-00011/1178 від 15.08.2018 р.

За результатами перевірки документів та відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості, які надані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.05.2018 № 3178-GYPI/CN витрати на упаковку та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс 40-0197-18-00011/1178 від 15.08.2018 не відповідає вищезазначеним умовам.

3) згідно специфікації № 1 від 06.06.2018 до контракту від 10.05.2018 № 3178-GYPI/CN, перша оплата за товари здійснюється протягом 10 днів з дати специфікації до контракту а також 20 днів з дати оформлення коносаменту. Коносамент виданий 30.07.2018, а специфікація № 1 06.06.2018, але банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару до митного оформлення не надавався.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ митним органом зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

-висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

06 червня 2018 року електронним повідомленням ТОВ «АТБ-Маркет» було надіслано лист з переліком наданих додатково документів, зокрема: документи про здійснення передплати swift від 17.08.2018 та від 12.06.2018, прайс-лист виробника продукції.

За результатом розгляду поданих декларантом документів митним органом проінформовано, що додатково не були надані такі документи: комерційна пропозиція від виробника продукції, копія митної декларації країни відправлення, виписка з бухгалтерської документації та висновок про вартісні характеристики товарів. Крім цього, було виявлено додаткові розбіжності, а саме: в наданому банківському платіжному документі swift від 12.06.2018 є посилання на інший комерційний рахунок № НОМЕР_1 від 06.06.2018, що унеможливлює віднести його до даної поставки. У зв`язку з тим що платіжний документ swift від 12.06.2018 не можливо віднести до даної поставки, а сума передоплати по платіжному документу swift від 17.08.2018 не відповідає сумі по комерційному рахунку, це суперечить умовам викладеним в специфікації №1 від 06.06.2018 до контракту від 10.05.2018 № 3178-GYPI/CN.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.06.2018 року № UA500060/2018/000041/2, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 5,61 дол. США за кг (т. 1, а.с. 66-67).

Митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року № UA500060/2018/08439 (т. 1, а.с. 70-71).

З рішення про коригування митної вартості від 20.07.2018 року №UA500060/2018/000029/2 випливає, що підставою для його прийняття є результат митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно зі ст.54 Митного кодексу України.

Правомірність прийнятих Відповідачем рішення про коригування митної вартості від 06.06.2018 року № UA500060/2018/000041/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року №UA500060/2018/08439 є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI; Закону України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 05.10.2006 року № 227-V; Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 №995_264; Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 631. Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс", розроблених Міжнародною Торговою Палатою 01.01.1990 року №23.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що подані Позивачем документи до митного органу є належними, стосуються предмету контракту, на підставі останніх можливо визначити митну вартість за методом оцінки №1, тому Відповідачем, у даному випадку, безпідставно завищено митну вартість товару.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегією суддів встановлено, що в рішенні від 06.06.2018 року №UA500060/2018/000041/2 Відповідачем зазначені підстави, у зв`язку з якими Відповідачем відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості товару. Проте, жодна із вказаних у Рішенні від 06.06.2018 року № UA500060/2018/000041/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості, що підтверджується нижченаведеним, а саме:

1) відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно з п.2.2. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.05.2018 № 3178-GYPI/CN витрати на упаковку та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

При цьому, колегією суддів встановлено, що поставка здійснювалася на підставі Контракту на поставку продукції №3178-GYPI/CN від 10.05.2018 року, укладеного між ТОВ «АТБ-Маркет» (Покупець) та GUANGDONG YONGHUI PLASTIC INDUSTRIAL CO., LTD, Китай (Продавець).

Відповідно до п. 2.2. Контракту №3178-GYPI/CN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB-Шеньджень, КНР (у відповідності до «Інкотермс - 2010»), і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість всіх митних формальностей у країні Постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.

Отже, умовами Контракту №3178-GYPI/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за Позивачем, при визначені митної вартості товару.

Таким чином, доводи Відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь яка інформація щодо включення/не включення вартості упаковки до ціни, що була фактично або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним. Відповідач мав можливість перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року справа №815/4132/17.

2) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс 40-0197-18-00011/1178 від 15.08.2018 не відповідає вищезазначеним умовам.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до специфікації від 06.06.2018 року №1 Сторонами погоджено продаж товару на умовах поставки FOB-Шеньджень, КНР (у відповідності до «Інкотермс - 2010»).

Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» Міжнародних правил по тлумаченню термінів "Інкотермс" терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування.

Отже, при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «АТБ-маркет» за Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 (т. 1, а.с. 54), укладеним з АТ «Страхова компанія «Українська страхова група», здійснило добровільне страхування.

Таким чином, витрати Позивача на страхування підтверджуються Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 та сертифікатом від №40-0197-18-00011/1178. Ці документи були надані Позивачем Відповідачу під час митного оформлення товару.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги і те, що визначення суми страхових витрат у вказаному договорі у гривнях, здійснено з урахуванням вимог ст. 19 Закону України «Про страхування», оскільки Позивач є резидентом України та договір страхування укладений в Україні.

Таким чином, доводи Відповідача про те, що невідповідність страхової суми мінімального страхування, яке повинно покривати ціну договору купівлі-продажу плюс 10% та невідповідність валюти страхової суми валюті зовнішньоекономічного договору виключати можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення вартості страхування як складової частини заявленої митної вартості не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним.

3) згідно специфікації № 1 від 06.06.2018 до контракту від 10.05.2018 № 3178-GYPI/CN, перша оплата за товари здійснюється протягом 10 днів з дати специфікації до контракту а також 20 днів з дати оформлення коносаменту. Коносамент виданий 30.07.2018, а специфікація №1 06.06.2018, але банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару до митного оформлення не надавався.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження оплати товару Позивачем подано до митного органу swift від 12.06.2018 року на суму 6985,80 дол. США та swift від 17.08.2018 року на суму 27943,20 дол. США, згідно з якими 12.06.2018 року та 17.08.2018 року відбувся рух коштів по розрахунку з GUANGDONG YONGHUI PLASTIC INDUSTRIAL CO., LTD, Китай за контрактом №3178-GYPI/CN від 10.05.2018 року.

З урахуванням умов оплати, визначених у специфікації № 1 від 06.06.2018 до контракту від 10.05.2018 № 3178-GYPI/CN, колегія суддів дійшла висновку про те, що swift від 12.06.2018 року на суму 6985,80 дол. США та swift від 17.08.2018 року на суму 27943,20 дол. США належним чином підтверджують оплату товару, що, у свою чергу, свідчить про необґрунтованість доводів Відповідача щодо відсутності документу, що підтверджує оплату товару.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що Відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої Позивачем митної вартості товару після отримання від Позивача документів, що свідчить про протиправність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів від 06.06.2018 року № UA500060/2018/000041/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2018 року № UA500060/2018/08439.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги Відповідача висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2019 року по справі №160/366/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 19 вересня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова