Справа № 520/7097/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 вересня 2019 р. № 520/7097/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюкова Ю.В.,

при секретарі судового засідання Андрущенко Д.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, )

третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі по тексту відповідач, Департамент, виконавча служба), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича

- зобов`язати посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження за заявою стягувача ОСОБА_1 про передачу на примусове виконання в рамках зведеного виконавчого провадження (за місцем відкриття першого виконавчого провадження № 51854346 до одного боржника) виконавчого напису №1-568 від 13.09.2018 року, виданого державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за простим векселем серія АА № 2820421 у розмірі 6200000,00 грн. (шість мільйонів двісті тисяч грн. нуль коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч приписам ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» за поданою ним заявою до відповідача про передачу на примусове виконання в рамках зведеного виконавчого провадження (за місцем відкриття першого виконавчого провадження № 51854346 до одного боржника) виконавчого напису №1-568 від 13.09.2018 року, йому було незаконно повернуто виконавчий документ, згідно прийнятого рішення, викладеного у повідомленні від 05.07.2019 року №59460632/20.1/10 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та повернуто виконавчий напис нотаріуса.

Вважає, означене рішення протиправною бездіяльністю виконавця, а посилання на положення п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що виконавчий напис нібито пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю - безпідставним.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити.

Відповідач та третя особа, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи до суду не з`явились, свого представника у судове засідання не направили, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень департаменту державно виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 51854346 по виконанню виконавчого листа від 14.07.2016 №646/5454/16-ц, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова, по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10064000 грн. (десять мільйонів шістдесят чотири тисячі гривень).

Позивачем до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано заяву б/н б/д про передачу на примусове виконання в рамках зведеного виконавчого провадження (за місцем відкриття першого виконавчого провадження № 51854346 до одного боржника) виконавчого напису №1-568 від 13.09.2018 року, виданого державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за простим векселем серія АА № 2820421 у розмірі 6200000,00 грн. (шість мільйонів двісті тисяч грн. нуль коп.).

У зазначеній заяві позивач, зокрема, просив:

- відкрити виконавче провадження в строк, передбачений законом (не пізніше наступного робочого дня);

- накласти арешт на усе майно боржника на суму стягнення;

- об`єднати виконавче провадження у зведене.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом Іваном Сергійовичем, надіслано повідомлення від 05.07.2019 року №59460632/20.1/10 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та повернуто виконавчий напис нотаріуса.

Означене рішення про повернення мотивовано владним суб`єктом тим, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, позаяк згідно пред`явленого до виконання виконавчого документу, боржником не є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи та сума зобов`язання не становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Не погоджуючись із зазначеним у повідомленні рішенням позивач звернувся за захистом, на його думку порушеного відповідачем права, до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання рішення суду, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5.

Так, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

За приписами ч. 1 ст. 30 Закону № 1404 виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі Інструкція) встановлено, що у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що органом державної виконавчої служби у зведене виконавче провадження об`єднуються лише відкриті виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника. Водночас, суд відзначає, що питання відкриття виконавчого провадження має бути здійснено з дотриманням вимог Закону та Інструкції щодо місця виконання та підвідомчості.

Оскільки, на момент звернення позивача у Департаменті не було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису №1-568 від 13.09.2018 року, виданого державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П., про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за простим векселем серія АА № 2820421 у розмірі 6200000,00 грн., то суд погоджується із діями державного виконавця щодо прийняття ним повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання через непідвідомчість.

Щодо посилання позивача, на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2019 року у справі № 520/2203/19, як на рішення, яке за твердженням позивача є преюдиційним для цієї справи, суд відзначає, що у справі № 520/2203/19 за позовом ОСОБА_1 , встановлювались обставини відносно прийняття постанови від 20.12.2018 року про передачу вже відкритих виконавчих проваджень, винесену в.о. директора департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименком Р.В. в частині передачі виконавчого провадження ВП № 57221426. Третіми особами у вказаній справі виступали ОСОБА_3 , Броварський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Акціонерне товариство «Універсал Банк».

У цій справі позивач оскаржує бездіяльність державного виконавця стосовно не відкриття виконавчого провадження та просить зобов`язати відкрити виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 суми основного боргу за простим векселем серія АА № 2820421 у розмірі 6200000,00 грн. в рамках зведеного виконавчого провадження (за місцем відкриття першого виконавчого провадження № 51854346 до одного боржника).

Згідно ч. 4 ст. 78 КАСУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини четвертої коментованої статті за визначених ними умов не належить доказувати обставини, встановлені в іншому судовому рі шенні, що набрало законної сили. Обставини вважаються встановленими в іншому судовому рішенні, якщо про це зазначено у мотивувальній чи резолютивній части нах цього рішення.

Існування такої підстави звільнення від доказування обумовлено тим, що особа, яка мала можливість спростовувати ту чи іншу обставину в іншому (адміністратив ному, цивільному, господарському) процесі і не зробила цього, не може спростовува ти цю обставину і при розгляді адміністративної справи. Це правило застосовується у разі, якщо всі особи, які беруть участь у справі, брали участь й у справі, у якій було встановлено обставини.

У разі коли при встановленні обставин у вирішеній цивільній, господарській або адміністративній справі не брали участі певні особи, які беруть участь в адміністра тивній справі, що розглядається судом, то такі особи мають право заперечувати до стовірність таких обставин.

З урахуванням вищевикладеного, суд не погоджується із твердженням позивача про те, що обставини, встановлені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2019 року у справі № 520/2203/19 мають преюдиційне значення для цієї справи.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача суддя відзначає, що дії це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, а бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб (наприклад неприйняття рішення за заявою особи, не оприлюднення нормативно-правового акта тощо).

Позаяк, відповідач повідомив позивача шляхом надіслання позивачу про прийняте рішення, що викладене у повідомленні від 05.07.2019 року №59460632/20.1/10 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, що є дією, а не бездіяльністю виконавця, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності посадової особи суб`єкта владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та проголошено в судовому засіданні 20.09.2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.