Справа № 300/1888/19
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відкриття провадження
"23" вересня 2019 р. справа № 300/1888/19
В С Т А Н О В И В:
Позивач є особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.
Позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).
Позовну заяву належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, подано з дотриманням правил підсудності та в строк, установлений законом.
Інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених КАС України немає.
Справа підсудна Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
Справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві просить відкрити провадження за правилами загального позовного провадження.
Так, частиною 3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд відзначає, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (частина 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 4 статті 12 КАС України встановлено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».
При цьому, згідно частини 2 статті 12 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
У відповідності до частини 1 статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Таким чином, необхідність розгляду даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження повинна бути належним чином обґрунтована із зазначенням конкретних підстав, які ускладнюють чи унеможливлюють повний та всебічний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Проаналізувавши вказані приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що позивач жодним чином не обґрунтував необхідність розгляду даної адміністративної справи у порядку загального провадження.
Окрім того, ця справа не віднесена до виключного переліку справ, які розглядаються за правилами загального позовної провадження, що визначений у частині 4 статті 12 КАС України, і суд не вбачає інших причин, передбачених статтею 257 КАС України, для розгляду її за правилами загального позовного провадження.
Як наслідок, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до приписів частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Відповідно до частини 5 статті 48 КАС України, під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача
Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 4 КАС України, відповідач суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.
Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 за №1200).
Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДФС України з 17.05.2019 перебуває в стані припинення.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1.
Згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 за №537, утворено, зокрема, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.
Відповідно до додатку 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 за №537, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області.
При цьому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №682-р «Питання Державної податкової служби» передано Державній податковій службі функції з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.
Як наслідок, беручи до уваги те, що постановами Кабінету Міністрів України від 18,12.2018 за №1200 та 19.06.2019 за № 537 утворено, зокрема, Державну податкову службу України та ГУ ДПС в Івано-Франківській області, у тому числі яким, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №682-р, передано функції з реалізації державної податкової політики, тому новостворене Головне управління ДПС в Івано-Франківській області почало виконувати свої функції як контролюючий орган, а відтак, за результатами судового розгляду буде забезпечувати виконання судового рішення як чинний орган, який власне виконує функції у відповідній сфері, а тому суд дійшов висновку, що позивач вірно визначив ГУ ДПС в Івано-Франківській області відповідачем у даній справі.
При цьому, відповідно до відомостей з ЄДРПОУ, Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, з 05.08.2019 перебуває в стані припинення, однак не припинено.
Тому суд дійшов висновку, що Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, яке прийняло оскаржене рішення та має відповідати за цим позовом, хоча і перебуває у стані припинення, але не ліквідовано (не припинено) як юридичну особу публічного права, також має бути залучений до участі у справі в якості другого відповідача.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 171, 248, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
У Х В А Л И В:
2. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
4. Встановити відповідачам з дня вручення цієї ухвали десятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України, і подання всіх письмових та електронних докази (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Зобов`язати відповідачів надіслати (надати) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
5. Встановити позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачам для подання заперечення, - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву чи відповіді на відзив, копії яких одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи.
7. Направити відповідачам копію позовної заяви з доданими до неї документами.
8. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню не підлягає, крім випадку, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 294 КАС України.

Суддя Кафарський В.В.