Справа № 826/11452/18
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 вересня 2019 року № 826/11452/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
доКиївської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) із позовною заявою до Київської обласної державної адміністрації в особі Комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році (далі по тексту - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської обласної державної адміністрації в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, оформлене протоколом № 193 засідання комісії від 25 січня 2018 року, яке полягає в відмові у визначенні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році;

- зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році прийняти рішення про визначення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році та видати посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідної категорії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2018 року (суддя Аблов Є.В.) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до Розпорядження Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 травня 2019 року №707 справу №826/11452/18 повторно розподілено на суддю Погрібніченка І.М.

Ухвалою суду від 28 травня 2019 року дану справу прийнято до провадження та її розгляд вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є особою евакуйованою із зони відчуження в 1986 році, втім відповідачем за результатами розгляду його заяви протиправно відмовлено у наданні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році, з підстав того, що станом на 26.04.1986 року фактичне місце проживання та реєстрація ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Зокрема, як зазначає позивач, оскаржуване рішення відповідачем було прийнято без отримання додаткових документів та пояснень позивача.

При цьому, як вказує позивач, з довідки виконавчого комітету Лук`янівської сільської ради Баришівського району Київської області №52 від 20.02.2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня народження і до евакуації, в зв`язку з аварією на ЧАЕС дійсно проживала в селі Кошівка Чорнобильського району Київської області, на забрудненій радіонуклідами території, яка відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відноситься до І ( першої) зони (10-кілометрової зони відчуження Чорнобильської катастрофи), до моменту евакуації з 27.04.1986 року по 03.05.1986 року.

А відтак, вказана довідка, на думку позивача, підтверджує те, що він станом на 226.04.1986 року проживав та був прописаний в с. Кошівка, Чорнобильського району, Київської області.

Київською обласною державною адміністрацією подано до суду письмові пояснення, в яких остання проти задоволення адміністративного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Заперечення обґрунтовано тим, що Кабінетом Міністрів України (на момент видачі посвідчення - постанова від 25.08.1992 року № 501, на момент рішення комісії - постанова від 20.01.1997 року № 551) затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які передбачають три умови яким повинна відповідати особа для визначення статусу особи-, евакуйованої із зони відчуження, а саме: фактичне проживання, прописка (реєстрація) та евакуація у встановленому порядку із населеного пункту зони відчуження.

Поряд з цим відповідач звертає увагу, що відповідно до Довідки від 14.06.2017 р. позивач навчався на денній формі навчання в Немішаєвському радгоспі-технікумі з 01.09.1984 р. по 31.03.1988 р. На період навчання був зареєстрований в гуртожитку з 12.09.1984 р. по 29.03.1988 р.

А тому, на думку відповідача, Комісія не може ігнорувати підзаконний нормативно - правовий акт та визначати статус особи евакуйованої із зони відчуження в 1986 році, якщо такі правові підстави, відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Деснянським РВ ГУ МВС України в м. Києві 08 квітня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 12.08.1986 року, серії НОМЕР_3 , 12.08.1986 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

27.11.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації з заявою про призначення їй статусу евакуйованої із зони відчуження в 1986 році.

За результатами розгляду даного звернення, відповідач листом від 21.12.2017 року за № 05-59-3258 позивача повідомив, що питання з призначення йому статусу евакуйованої із зони відчуження буде винесено на розгляд комісії Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році.

02.02.2018 року відповідачем на адресу позивача супровідним листом № 316/02-59 надіслано витяг з протоколу від 25.01.2018 року №193 комісії Київської облдержадміністрації по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, згідно якого позивачу у визнанні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році - відмовлено.

Підставою такої відмови стала невідповідність поданих документів вимогам додатку № 3 до Порядку видачі посвідчень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 (станом на 26.04.1986 року відсутнє фактичне проживання, реєстрація в с. Кошівка). На момент аварії - фактичне проживання та реєстрація в. м. Немішаєве Бородянського району.

Незгода позивача з вказаною відмовою, обумовила на звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи вказану справу суд виходить з наступного.

Загальновідомо, що 26 квітня 1986 року при проведенні проектних випробувань стався вибух на Чорнобильській АЕС, розташованій на відстані 2 км від м. Припять Київської області, що повністю зруйнував четвертий реактор станції і спричинив значне забруднення навколишньої території радіоактивними речовинами. Внаслідок цієї аварії повністю евакуйоване населення міст Припяті, Чорнобиля та всіх інших населених пунктів у радіусі 30 км навколо станції.

Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 №791-XII визначено території, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 2 вказаного Закону територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони; зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106, якою затверджено перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаток № 1), с. Кошівка, Чорнобильського району Київської області віднесено до зони відчуження.

Статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, їх соціальний захист та гарантії, визначені, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Відповідно до ст.9 Закону №796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 11 Закону №796-XII передбачено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, крім іншого: евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення; особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №796-XII підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і таких, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 Закону є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Згідно з частиною першою статті 65 Закону №796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Кабінетом міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закону №796-XII).

Відповідно до пункту 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 №501 (яка була чинною на час звернення позивача), потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження і особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28.06.1989 р. № 224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б .

Аналогічна норм містилася і в п. 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р.№ 51, відповідно до якого потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) і особам, які постійно прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 р. N 224), віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення сірого кольору, серія Б.

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018 затверджено новий Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №551, який був чинним в період виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 5 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (категорія 2) серії Б сірого кольору.

Пунктом 11 Порядку №551 встановлено, що посвідчення видається потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття) та особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями (додатки 3 і 4).

Відповідно до пункту 13 Порядку №551 спірні питання щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, та осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, розглядаються утвореними Київською та Житомирською облдержадміністраціями комісіями з вирішення спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також осіб, евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, на підставі підтвердних документів про участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, евакуацію із зони відчуження в 1986 році, документів, що підтверджують факт проживання в населеному пункті, віднесеному до зони відчуження.

Приписами пункту 14 Порядку №551 встановлено, що рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи відносяться, зокрема особи, евакуйовані із зони відчуження у 1986 році.

Відповідно до приписів Закону № 796-XII та Порядку №551, єдиною підставою для визнання особи такою, що евакуйована з зони відчуження у 1986 році є сам факт евакуації такої особи. При цьому, не має значення постійне місце проживання та місце реєстрації цієї особи.

Разом з цим, підтвердженням евакуації із зони відчуження є, зокрема, фактичне перебування особи на цій території в період здійснення евакуації.

Як встановлено матеріалами справи, у період з 01.09.1984 року по 31.03.1988 рік позивач навчалась у Немішаївському радгоспі-технікумі на денній формі навчання за ОКР «Молодший спеціаліст» за спеціальністю «Зоотехнік», що підтверджується дипломом від 01.03.1988 року серії МТ- І № 305698 .

Суд звертає увагу, що саме даний факт став підставою для відмови позивачеві у визнанні статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році.

У той же час, матеріали справи містять архівну довідку Іванківської районної державної адміністрації Київської області від 15.06.2018 року № 05-06/112, відповідно до якої у документах Іванківської районної ради та її виконавчого комітету Київської області, в списках евакуйованих громадян по Парішівській сільській раді (куди входить село Кошівка) Чорнобильського району за 1986 рік, в списку студентів інститутів і технікумів евакуйованих із села Паришів Чорнобильського району за травень 1986 року значиться (російською мовою): ОСОБА_1 . с. Кошовка, тех-м г. Немиш.

Також матеріали справи містять довідку від 20.02.2018 року № 52, видану виконкомом Лук`янівської сільської ради Баришівського району Київської області про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня народження і до евакуації, в зв`язку з аварією на ЧАЕС дійсно проживала в селі Кошівка Чорнобильського району Київської області, на забрудненій радіонуклідами території, яка відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відноситься до І ( першої) зони (10-кілометрової зони відчуження Чорнобильської катастрофи), до моменту евакуації з 27.04.1986 року по 03.05.1986 року.

Підставою видачі вказаної довідки є запис в погосподарській книзі № 5 Паришівської сільської ради народних депутатів, с. Паришів, Чорнобильського району, Київської області, особовий рахунок № 494 за 1986 - 1990 роки, яка знаходиться на зберіганні в Лук`янівській сільській раді Баришівського району Київської області.

Суд зазначає, що вказані довідки підтверджують факт евакуації позивача із зони відчуження в травні 1986 року.

У той же час, суд відхиляє твердження відповідача, що підставою визнання особи такою, що була евакуйована із зони відчуження, є сукупність таких умов: постійне проживання на момент аварії, прописка та реєстрація у відповідному населеному пункті, з якого здійснювалася евакуація.

З відзиву на позовну заяву слідує, що вказаний висновок відповідач зробив аналізуючи зміст довідки, що є додатком № 3 до Порядку №551.

Натомість, суд зазначає, що названа довідка є лише формою для фіксації певних фактів, та не створює норми права.

Таким чином, враховуючи, що факт перебування позивача у c. Паришів, Чорнобильського району Київської області, яке віднесено до зони відчуження, на час аварії на Чорнобильській АЕС, та факт його евакуації підтверджено документально, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, оформленого протоколом засідання комісії № 193 від 25 січня 2018 року, у частині, яка стосується ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про протиправність рішення Київської обласної державної адміністрації в особі Київської обласної державної адміністрації в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, оформлене протоколом № 193 засідання комісії від 25 січня 2018 року, яке полягає в відмові у визначенні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання Київську обласну державну адміністрацію в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році прийняти рішення про визначення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році та видати посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідної категорії, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що позивачем виконано всі умови для встановлення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, втім відповідачем, як встановлено матеріалами у задоволенні вказаного питання позивачу було відмовлено.

А тому, суд вважає за необхідне зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році прийняти рішення про визначення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році та видати посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідної категорії.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської обласної державної адміністрації в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році, оформлене протоколом № 193 засідання комісії від 25 січня 2018 року, яке полягає в відмові у визначенні ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році.

3. Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію (, 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1) в особі комісії по вирішенню спірних питань щодо визначення статусу осіб, які брали участь у проведенні робіт з евакуації людей і майна із зони відчуження, а також евакуйованих із зони відчуження в 1986 році прийняти рішення про визначення ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , статусу особи, евакуйованої із зони відчуження у 1986 році та видати посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідної категорії.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) понесені нею витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Київської обласної державної адміністрації (, 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1) у розмірі 1 409, 60 грн. (одна тисяча чотириста дев`ять гривень, 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко