Справа № 420/3511/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 р. Категорія: 105000000м.ОдесаСправа № 420/3511/19
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ГТУЮМайстерюк Т.М. (довіреність)
Пред-к позивачаШкоріна Л.В. (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування постанови ВП № 56456362 від 30.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421,97 грн., -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області (надалі по тексту відповідач або Другий Приморський ВДВС м. Одеси ГТУ юстиції в Одеській області), в якому позивачка просить скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. ВП №56456362 від 30 серпня 2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421, 97 грн., мотивуючи його тим, що постанова Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУ юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. №56456362 від 30.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421,97 грн. винесена з порушенням вимог статей 27, ч.3 ст.40 та ст.42 Закону України Про виконавче провадження є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року позов задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. ВП №56456362 від 30 серпня 2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421, 97 грн..

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Другий Приморського відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому законом України "Про виконавче провадження".

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 була позичальником за кредитним договором № 014/0054/74/59009 від 06.07.2006 року, укладеним з Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль.

Для забезпечення основного зобов`язання за кредитним договором між ОСОБА_2 та Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль було укладено договір поруки від 06.07.2006 року № 014/0054/74/59009.

26 березня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси прийняв заочне рішення у справі № 522/14369/15-ц за позовом Акціонерного поштово-пенсійного банку АВАЛЬ до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, яким задовольнив позовні вимоги банку на суму 1 574 219, 78 гривень.

На виконання рішення суду Приморським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист № 522/14369/15-ц від 12.04.2018 року (а.с.76).

30 липня 2018 року ОСОБА_2 , як поручитель, погодився на пропозицію ПАТ Банк АВАЛЬ щодо врегулювання заборгованості на умовах оплати одним платежем 16000 доларів США, що підтверджується листом ПАТ Банк АВАЛЬ від 30.07.2018 року № 114-40/26-4984 (а.с.19).

На виконанні цієї домовленості ОСОБА_2 сплатив ПАТ Банк АВАЛЬ обумовлені кошти, що підтверджується квитанціями від 31.07.2018 року №162D (на суму 89742,07 грн. - в погашення простроченого тіла кредиту по договору №014/0054/74/59009 від 06.07.2006 року) та №162D (на суму 338341,45 грн. - в погашення заборгованості за відсотками по кредитному договору №014/0054/74/59009 від 06.07.2006 року) (а.с.21).

Виконання зобов`язання боржника перед ПАТ Банк АВАЛЬ по кредитному договору № 014/0054/74/59009 від 06.07.2006 року також підтверджується листом-повідомленням від 31.07.2018 року № 114-40/26-4991 (а.с.20).

В подальшому ПАТ Банк АВАЛЬ надіслав відповідачу заяву про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження (а.с.16).

22 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. винесено постанову ВП № 56456632 про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с.17).

30 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57112644 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 157 421, 97 грн. (а.с.13-15).

30 серпня 2018 року ОСОБА_2 отримав рекомендований лист № 834 в якому, зокрема, знаходилася постанова старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції у Одеській області Майстерюк Т.М. від 22 серпня 2018 року №57066288 про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421,97 грн. (а.с.25-26).

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 оскаржив її до суду.

08 жовтня 2018 року Одеським окружним адміністративним судом винесено рішення, яким позов ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстернюк Тетяни Миколаївни від 22 серпня 2018 року ВП №57066288 про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору у розмірі 157 421,97 грн.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року набрало законної сили 22 грудня 2018 року.

15 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.65).

В травні 2019 року до ТОВ АІСТ ПРІНТ від відповідача надійшла вимога виконавця № 8224 від 13.03.2019 року, в якій відповідач просить надати інформацію по якій причині не стягуються кошти із заробітної плати боржника за постановою ВП №56456362 (а.с.18).

Вважаючи постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. № 56456362 від 30.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421, 97 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії, які вчинялись відповідачем у первісному виконавчому провадженні, а саме: арешт майна боржника; запити державного виконавця; виклики державного виконавця по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2016 року по справі № 522/14369/15-ц, а відтак, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови № 56456362 від 30.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення з позивачки виконавчого збору в розмірі 157 421, 97 грн., крім того, відповідач був зобов`язаний зняти арешти з майна позивачки.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону №1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Отже, правовою підставою для відкриття виконавчого провадження, зокрема є виконавчий документ, виданий на підставі та на виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як було встановлено судом, старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУ юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. при винесенні постанови про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 574 219,78 грн. з боржника ОСОБА_1 , визначив суму виконавчого збору в розмірі 10% у розмірі 157 421,97 грн.

Відповідно ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зокрема, п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно пункту 8 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14, 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Аналіз норм Закону №1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, а розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до пункту 21 Інструкції, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача.

При стягненні виконавчого збору відповідно до частини 3 статті 40 Закону №1404-VIII, без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження від 26.12.2003 року №14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону №606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Таким чином, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

В постанові про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.08.2018 року (ВП № 56456632) (а.с.17) відсутні відомості про виконання виконавчого листа № 522/14369/15-ц виданого 12.04.2018 року (суму, яку фактично стягнуто з боржника). Дії, які вчинялись відповідачем у первісному виконавчому провадженні, а саме: арешт майна боржника; запити державного виконавця; виклики державного виконавця по своїй суті не є підставою для стягнення виконавчого збору, оскільки такі дії не призвели до фактичного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2016 року по справі № 522/14369/15-ц.

Тобто, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови № 56456362 від 30.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення з позивачки виконавчого збору в розмірі 157 421, 97 грн., крім того, відповідач був зобов`язаний зняти арешти з майна позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України Про виконавче провадження копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз наведеної норми прямої дії свідчить про те, що перед тим, як застосовувати засоби і способи примусу, державний виконавець повинен пересвідчитися, чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена на зазначену у виконавчому документі адресу боржника та встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вчиняти виконавчі дії.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 07 травня 2018 року по справі № 916/1605/15-г.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в супереч зазначеним висновкам, відповідач розпочав примусові виконавчі дії у виконавчому провадженні № 56456632, зокрема звернення стягнення на заробітну плату боржника, арешт всього майна боржника та інше, за відсутності інформації про отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження № 56456632.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ОСОБА_1 , та наявності підстав для скасування постанови ВП № 56456362 від 30.08.2018 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору в розмірі 157 421, 97 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року по справі № 420/3511/19, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 20 вересня 2019 року.

Суддя-доповідача Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.