Справа № 200/4774/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року справа №200/4774/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Герашенко І.В., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Кобець О.А., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року (повний текст рішення виготовлено 23 липня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/4774/19-а (суддя І інстанції Кочанова П.В.) за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила суд: - визнати незаконним рішення про стягнення суми пенсії в розмірі 40 641,54 грн.; - скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 822096 від 22.02.2019 року у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 23.03.2019 року нею отримано Рішення № 822096 від 22.02.2019 року, направлене відповідачем без повідомлення, без опису вкладення, без запрошення на комісію, яке за штемпелем на конверті відправлено 22.02.2019 року та отримано нею через місяць 23.03.2019 року. При цьому, позивач зазначає, що 13.07.2018 року вона звернулась до управління з заявою про перерахунок пенсії на підставі іншої довідки про заробітну плату за інший період. Однак її звернення не було розглянуто - офіційна відповідь відсутня, проте винесено спірне рішення про стягнення з неї суми переплати у розмірі 40 641,54 грн. У рішенні зазначено, що вона не повідомила про своє працевлаштування. Пенсія призначена їй відповідно до Закону України № 1058-VI в редакції від 07.07.2014 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в якому у пункті 7-2 Закону встановлено, що до 01.01.2015року право дострокового виходу на пенсію за віком, мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу 30 років, за умови звільнення з роботи. Позивач зазначає, що офіційно вона не працевлаштовувалася найманим працівником з моменту виходу на пенсію, тобто на момент призначення пенсії як найманий працівник вона не працювала. Як фізична особа - підприємець свою діяльність припинила з 26.08.2014 року, про що свідчить повідомлення державного реєстратора від 26.08.2014 № 03.5-30 / 760.

Позивач вважає рішення відповідача незаконним та таким, що порушує її конституційні права.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 200/4774/19-а у задоволені позову ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невірної оцінки встановлених судом обставин, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивач працювала та була самозайнятою особою у спірний період та зобов`язана була надати відповідну заяву до пенсійного органу. Позивач наголошує, що вона у спірний період не працювала, доход не отримувала, а тому у неї були відсутні, передбачені законом, підстави для надання заяви до пенсійний орган про роботу та отримання доходу. Крім того, суд не урахував те, що у період 2017,2018 роках позивач, як пенсіонер, мала права працювати.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а прийняте судом першої інстанції рішення, яке він просив залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідача наголошуючи на обґрунтованості та законності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, що оскільки позивачем не було повідомлено пенсійний орган про те, що вона є самозайнятою особою - арбітражним керуючим, відповідачем у період з 01.01.2016 року по 30.07.2018 року здійснювалась виплата пенсії ОСОБА_1 без врахування її працевлаштування, що призвело до її переплати з вини позивача. Відтак, рішення відповідача від 22 лютого 2019 року № 822096 про утримання надміру виплачених сум (переплати) у розмірі 40 641,54 грн. з пенсії ОСОБА_1 є обґрунтованим та підстави для його скасування відсутні.

Вирішуючи спір між сторонами, судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою України, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатна здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області орган виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №384/2011 (далі за текстом - Положення №384/2011) та відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Згідно копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , крім іншого убачається, що 20.08.2014 року ОСОБА_1 звільнена з ТОВ «ТВИНЗ» за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.30-33 т.1).

27.08.2014 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком достроково згідно Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також необхідним пакетом документів (а.с. 43 т.1).

05.09.2014 року відповідачем було прийнято рішення, оформлене протоколом № 3479 про дострокове призначення пенсії позивачу з 27.08.2014 року у розмірі 2024,54 грн. ( а.с. 47 т.1 )

Відповідно до Довідки про взяття на облік платника податків від 03.03.2014 року №014, фізична особа-підприємець, арбітражний керуючий ОСОБА_1 взята на облік в органах податкової служби 21.10.2010 року № 20372 та перебуває на обліку у Слов`янській ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області (а.с.35 т.1).

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 26 серпня 2014 року внесено запис № 2025953 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 35 зворотній бік т.1) .

Довідкою від 29.03.2018 року №007 про взяття на облік платника податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру, повідомлено, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 взята на облік в контролюючих органах 29.03.2018 року за № 10913 та перебуває на обліку Слов`янській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (а.с. 34 зворотній бік т.1).

15.08.2018 року, ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про перерахунок пенсії по заробітку ( а.с.40 т.1).

25.01.2019 року Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до начальника Головного управління ДФС у Донецькій області з листом №1866/03, в якому просили надати довідку про періоди перебування на обліку ОСОБА_1 в Слов`янській об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області як фізична особа-підприємець та платник податків, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру (а.с.49 т.1).

Листом від 25.01.2019 року за № 1866/03, Слов`янська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області повідомила відповідача про те, що ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку в Слов`янській ДПІ ГУ ДФС у Донецькій області як фізична особа підприємець з 21.10.2010 року, якій 03.03.2014 року встановлена ознака незалежної професійної діяльності (арбітражний керуючий). Після надходження відомостей з ЄДР про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за рішенням, ОСОБА_1 знята з обліку як ФОП 26.08.2014 року, але не знята з податкового обліку як платник податків. Продовжувала обліковуватись у Слов`янській ДПІ як фізична особа-платник податків, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності, завершення остаточних розрахунків з бюджетом. Згідно наданої ОСОБА_3 заяви форми 5-ОПП, 29.03.2018 року взята на податковий облік у Слов`янській ДПІ як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (арбітражний керуючий) та на теперішній час перебуває на обліку ( а.с.49 зворотній бік т. 1).

22.02.2019 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 822096, в обґрунтування якого зазначено, про те, що сума переплати 40 641,54 грн. згідно з довідкою Слов`янського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за період з 01.01.2016 року по 30.07.2018 року. У зв`язку з неповідомленням про працевлаштування сума переплати 40641,54 грн. підлягає поверненню ОСОБА_1 (а.с.8 т1.) .

Листом Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.07.2019 року №55464/10/05-99-08-02-18, повідомлено суд, що позивачем, як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність до Слов`янської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області надавались звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016, 2017 та 2018 рік (а.с. ).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону Україну «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 р. №13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846, тощо.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У відповідності до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом № 1058 - IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058 застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон № 1058. Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом № 1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до ст. 9 Закону України №1058 встановлено такі види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями пункту 3 частини 2 статті 16 вказаного Закону передбачено, що застрахована особа зобов`язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Згідно з п.7-2 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (який діяв на момент призначення позивачу дострокової пенсії), до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір її пенсії, обчислений відповідно до ст.27 та з урахуванням ст.28 цього Закону 1058, зменшується на 0,5% за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.

Відповідно ст.26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку встановленого абзацом першим ст.26 право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Відповідно до вимог п.7-2 Розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії Позивача обчислений відповідно до ст.27 та з урахуванням ст.28 цього Закону, зменшився на 18% за вихід на пенсію на раніше встановлений строк.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується до досягнення віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та протягом періоду, який дорівнює кількості повних та неповних місяців дострокового виходу на пенсію після досягнення жінкою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Після завершення цього періоду розмір пенсії переглядається без застосування зниження пенсії з дня, наступного за днем завершення цього періоду.

У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється. У цьому випадку після досягнення віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, відсоток, на який зменшено розмір пенсії, переглядається з урахуванням кількості повних місяців страхового стажу, набутого за період роботи після дострокового виходу на пенсію.

У відповідності до п. 2.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), у разі працевлаштування (навчання) особи, якій призначено пенсію, такою особою протягом 10 днів надається органу, що призначає пенсію, довідка про прийняття на роботу (навчання).

Згідно з п. 2.21 Порядку у разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

Таким чином, на ОСОБА_1 . вищезазначеними нормами законодавства покладено обов`язок повідомляти Слов`янське об`єднане управлінням Пенсійного фонду України Донецької області про працевлаштування та звільнення з роботи.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Облік самозайнятих осіб врегульовано статтею 65 ПК України - взяття на облік фізичних осіб - підприємців в органах державної податкової служби здійснюється за місцем їх державної реєстрації на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Приватні нотаріуси та інші фізичні особи, умовою ведення незалежної професійної діяльності яких згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності, протягом 10 календарних днів після такої реєстрації зобов`язані стати на облік в органі державної податкової служби за місцем свого постійного проживання.

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до органу державної податкової служби за місцем постійного проживання.

Орган державної податкової служби відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі:

- наявності обмежень на провадження незалежної професійної діяльності, встановлених законодавством;

- коли документи подані за неналежним місцем обліку;

- коли документи не відповідають встановленим вимогам, подані не в повному обсязі або коли зазначені в різних документах відомості є взаємно невідповідними;

- коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа;

- неподання для реєстрації особою, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Після усунення причин, що були підставою для відмови у взятті на облік самозайнятої особи, фізична особа може повторно подати документи для взяття на облік.

Взяття на облік самозайнятої особи здійснюється органом державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідних відомостей від державного реєстратора (для фізичних осіб - підприємців) або прийняття заяви (для осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність).

Довідка про взяття на облік платника податків надсилається (видається) фізичній особі - підприємцю або особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, наступного робочого дня з дня взяття на облік.

Видача та заміна довідки про взяття на облік платника податків здійснюється безоплатно.

Фізичній особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, довідка про взяття на облік платника податків видається органом державної податкової служби із зазначенням строку, якщо такий строк вказаний у свідоцтві про реєстрацію чи іншому документі (дозволі, сертифікаті тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності.

Довідка про взяття на облік самозайнятої особи втрачає чинність з моменту виникнення змін у даних про фізичну особу, які зазначаються у такій довідці, та підлягає заміні в органі державної податкової служби.

Самозайняті особи зобов`язані подавати до органів державної податкової служби за місцем свого обліку відомості про зміну облікових даних протягом місяця з дня виникнення таких змін.

Зміни до відомостей про самозайняту особу, які містяться у Державному реєстрі, набирають чинності з дня внесення відповідного запису до такого реєстру.

Внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі:

- визнання фізичної особи недієздатною або обмеження її цивільної дієздатності - з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду;

- смерті фізичної особи, у тому числі оголошення такої особи померлою, що підтверджується свідоцтвом про смерть (витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інформацією органу державної реєстрації актів цивільного стану), а також визнання фізичної особи безвісно відсутньою, що підтверджується судовим рішенням;

- внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

- реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації;

- закінчення строку, на який було видано свідоцтво про реєстрацію чи інший документ (дозвіл, сертифікат тощо), - з дати закінчення такого строку;

- заборони судом фізичній особі провадити підприємницьку діяльність або незалежну професійну діяльність - з дати набрання законної сили відповідним рішенням суду, якщо інше не визначене у рішенні суду;

- наявності обмежень права на провадження підприємницької діяльності або незалежної професійної діяльності, які встановлені законодавством, - з дати надходження відповідних документів до органу державної податкової служби за місцем обліку фізичної особи, якщо інше не встановлено законом чи рішенням суду;

- анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

У разі коли після внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізична особа продовжує провадити таку діяльність, вважається, що вона розпочала таку діяльність без взяття її на облік як самозайнятої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.08.2014 року припинено підприємницьку діяльність, проте остання не знята з податкового обліку як платник податків та продовжувала здійснювати діяльність у якості арбітражного керуючого у спірний період.

Вищезазначена обставина підтверджується відповідними судовими рішеннями, а саме.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.12.13р. у справі № 5/174б припинено повноваження ліквідатора арбітражного керуючого Котенєвої О.О.; призначено ліквідатором по справі № 5/174б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» м. Слов`янськ арбітражного керуючого Магдєєву Н.М.; продовжено строк ліквідаційної процедури по справі до 17.04.14р.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.05.2014р. у справі № 5/174б продовжено строк ліквідаційної процедури по справі та повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Магдєєвої Н.М. до 17.10.14р.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 09.02.2016 року у справі № 5/174б, розгляд заяви ліквідатора №01-32/223 від 02.08.15р. про відновлення справи №5/174б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м. Слов`янськ Донецької області відкладено на 30.03.2016 року о 11:30 год. Справа була розглянута за участі представників сторін: від ліквідатора - арбітражний керуючий Магдєєва НМ. Ухвала суду набрала законної сили - 09.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 30.03.2016 року у справі № 5/174б, розгляд заяви ліквідатора №01-32/223 від 02.08.15р. про відновлення справи №5/174б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м. Слов`янськ Донецької області відкладено на 26.05.2016 року об 11:30 год. Справа була розглянута за участі представників сторін: ліквідатор - арбітражний керуючий Магдєєвої Н.М. Ухвала суду набрала законної сили - 30.03.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.05.2016 року у справі № 5/174б розгляд заяви ліквідатора №01-32/223 від 02.08.15р. про відновлення справи №5/174б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», м. Слов`янськ Донецької області відкладено на 15.06.2016 року. Справа була розглянута за участі представників сторін: ліквідатор - арбітражний керуючий Магдєєва Н.М. Ухвала суду набрала законної сили - 26.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.06.2016 року у справі № 5/174б відновлено втрачену справу №5/174б про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» м. Слов`янськ () на стадії ліквідаційної процедури частково за наявними документами. Призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання ліквідатора №01-23/283А від 09.06.16р. про затвердження витрат понесених в ліквідаційній процедурі на 20.07.16р. Ухвала суду набрала законної сили - 15.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.09.2016 року у справі № 5/174б затверджено звіт ліквідатора - арбітражного керуючого Магдєєвої Н.М. про оплату послуг та витрат в ліквідаційній процедурі за період з листопада 2014р. по червень 2016р. включно в загальній сумі 294 906,17грн., з яких: 246 186,17грн. - витрати ліквідатора в ліквідаційній процедурі та 48 720,00грн. - оплата послуг ліквідатора. Справа була розглянута за участі представників сторін: ліквідатор - арбітражний керуючий Магдєєвої Н.М. Ухвала суду набрала законної сили - 13.09.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.02.2018 року у справі № 5/174б затверджено звіт ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_1. про оплату послуг та понесені витрати в ліквідаційній процедурі за період з липня 2016р. по жовтень 2017р. в загальній сумі 257688,18грн. з яких: 207988,18грн. - витрати ліквідатора та 49700,00грн. - оплата послуг ліквідатора. Справа була розглянута за участі представників сторін: ліквідатор - арбітражний керуючий Магдєєва Н.М. Ухвала суду набрала законної сили - 14.02.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 13.12.2018 року у справі № 5/174б затверджено звіти ліквідатора - арбітражного керуючого Магдєєвої Н.М. по оплаті послуг та витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі по справі №5/1746 про банкрутство ВАТ «Содовий завод» №01-23/258а від 19.07.18р. за період з листопада 2017р. по липень 2018р. на суму 139 907,36 грн. та №01-23/358 від 06.11.18р. за період з серпня 2018р. по жовтень 2018р. на суму 10 514,20 грн. Ухвала суду набрала законної сили - 13.12.2018 року.

Вищезазначені ухвали Господарського суду Донецької області позивачем не заперечувались. Між тим, позивач наполягала на отому, що дохід у спірний період вона не отримувала.

Окрім того, як вбачається з додатків до листа Головного управління ДФС у Донецькій області від 12.07.2019 року №55464/10/05-99-08-02-18, позивачем, як особою, яка провадить незалежну професійну діяльність до Слов`янської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області надавались звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016, 2017 та 2018 рік (а.с. 159-161 т.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи пенсіонером та перебуваючи на обліку в управлінні ПФУ, щонайменше з 27 серпня 2014 року (день подання заяви про призначення пенсії ) особисто ознайомлена з тим, що даний вид пенсії передбачений як непрацюючій та про те, що пенсія буде зменшена на відповідний процент, про обов`язок повідомляти пенсійний орган щодо працевлаштування, проте з заявою відповідно до пункту 2.5 Порядку № 22-1, ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області не зверталась. При цьому, позивач не заперечувала того, що вона не повідомила пенсійний орган про працевлаштування.

Тобто, у період з 01.01.2016 року по 30.07.2018 року (за який нараховано переплату) ОСОБА_1 1 не зупиняла та не припиняла діяльності у якості арбітражного керуючого та отримувала доход у вигляді оплата послуг ліквідатора.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на виписки з офіційного порталу Пенсійного фонду «Портал електронних послуг» де дохід позивача за період 2016-2018 року становить «0» та взяття на податковий облік позивача з 29.03.2018 року колегія суддів зазначає наступне.

Виписка з офіційного порталу Пенсійного фонду «Портал електронних послуг» та взяття на податковий облік позивача з 29.03.2018 року, не можна вважати беззаперечним доказом неотримання позивачем доходу за спірний період, оскільки, як зазначалось вище, у разі коли після внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізична особа продовжує провадити таку діяльність, вважається, що вона розпочала таку діяльність без взяття її на облік як самозайнятої особи.

Крім того, зазначена виписка спростовується наявними в матеріалах справи доказами, які у своїй сукупності, дають змогу дійти висновку про отримання доходу позивачем за період 2016-2018 року у вигляді оплата послуг ліквідатора.

Відповідно до ст. 42 Закону № 1058 з 1 січня 2016 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати.

Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Законом України від 02.03.2015року № 215-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у період роботи пенсія (крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили, працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII пенсіонери зобов`язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно до ст. 50 Закону № 1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати і проводиться утримання не більш як 20 відсотків розміру пенсії.

Судом встановлено, що позивач у спірний період здійснювала діяльність арбітражним керуючим та перебувала на обліку у відповідача як непрацездатна особа. ( що отримує відповідну пенсію).

З 11.08.2017р. ОСОБА_1 має право на пенсію, як особа яка досягла права на пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону №1058.

Оскільки розмір пенсії позивача перевищував 150 відсотків прожиткового мінімуму, тому виплата пенсії, як працюючого пенсіонера, з 11.08.2017 року мала здійснюватися в розмірі 85 відсотків призначеного розміру.

У зв`язку з наведеним, за період з 01.01.2016 року по 30.07.2018 року виникла переплата пенсії в розмірі 40 641,54 грн.

В контексті викладеного, суд першої інстанції погодився з твердженням відповідача, про те, що позивач повинен був своєчасно повідомити Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про своє працевлаштування, шляхом подання письмової заяви, як це передбачає Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №752/268/17 і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від неї.

У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Наведена норма кореспондується із положеннями ст. 103 Закону № 1788, згідно якої, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 № 25-3) (далі Порядок № 6-4) визначає механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення.

Відповідно до п. 3 Порядку № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до ст.86 КАС України, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

При цьому, суд зауважує, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В контексті викладеного, суд зазначає, що, оскільки позивачем не було повідомлено пенсійний орган про те, що вона є самозайнятою особою - арбітражним керуючим, відповідачем у період з 01.01.2016 року по 30.07.2018 року здійснювалась виплата пенсії ОСОБА_1 без врахування її працевлаштування, що призвело до її переплати з вини позивача. Відтак, рішення відповідача від 22 лютого 2019 року № 822096 про утримання надміру виплачених сум (переплати) у розмірі 40 641,54 грн. з пенсії ОСОБА_1 є обґрунтованим та підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про той факт, що позивачу були надміру виплачені суми пенсії внаслідок саме зловживання з його боку, а саме - не виконання обов`язку повідомити про працевлаштування та звільнення з роботи.

Щодо твердження заявника апеляційної скарги про той факт, що Пенсійний орган не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про утримання з пенсії певних сум коштів у позасудовий спосіб, колегія суддів зазначає наступне.

Аналіз зазначених вище норм свідчить, що якщо після працевлаштування пенсіонер не повідомив про це територіальне управління за місцем проживання і внаслідок цього утворилась переплата пенсійних сум, Управління Пенсійного фонду має право прийняти рішення про утримання з пенсії сум переплат щомісячно.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №161/3927/17 і колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від неї.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 200/4774/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 200/4774/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко