Справа № 360/4152/19
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 вересня 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/4152/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Черкаського окружного адміністративного суду (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Черкаського окружного адміністративного суду, який залишив позовну заяву позивача від 22.08.2019 без розгляду;

2) зобов`язати Черкаський окружний адміністративний суд розглянути позовну заяву від 22.08.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 23 травня 2019 року рекомендованим листом надала до суду адміністративний позов «Про порушення ПФУ ст.46 Конституції України». 29 травня 2019 року суддя Бабич А.М. прийняла ухвалу про залишення адміністративного позову без руху тому, що не було надано заяву про поновлення пропущеного строку з доказами на її підтвердження. 24.06.2019 позивач надала суду уточнений адміністративний позов, в якому, як вважає позивач, вона усунула «недоліки», визначені суддею в ухвалі від 29.05.2019. 05.07.2019 суддею Бабич А.М. було прийнято ухвалу про повернення позовної заяви. 22.08.2019 позивач рекомендованим листом надала до суду третій уточнений адміністративний позов, в якому зазначила: «На підставі ч.8 ст. 169 КАС України, звертаюсь до суду з третьою заявою, в якій я усунула недоліки, зазначені суддею Бабич А.М.».

Позивач зазначає, що 10.09.2019 ОСОБА_2 заступник голови ЧОАС прийняв рішення про позбавлення її права на судовий захист, зазначивши в листі № Д-19/19/4407/19, що позовну заяву в новій редакції від 22.08.2019 долучено до матеріалів адміністративної справи № 580/1701/19, але у зв`язку з тим, що ухвалою від 05.07.2019 розгляд справи №580/1701/19 завершено, позовна заява в новій редакції з усунутими недоліками первинної позовної заяви, що надійшла після постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви не може бути розглянута.

На думку позивача, ОСОБА_2 не з`ясував того, що 05.07.2019 суддя Бабич А.М. прийняла ухвалу про повернення позовної заяви від 23.05.2019 з уточненнями від 24.06.2019, а 22.08.2019 позивач надала суду третій адміністративний позов на підставі частини восьмої статті 169 КАС України, про що зазначила в позові.

Позивач вважає, що зазначене ОСОБА_3 є порушенням частини восьмої статті 169 КАС України, якою встановлено право позивача на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач позбавив її права на судовий захист її прав, бо суд, всупереч статті 55 Конституції України і частини восьмої статті 169 КАС України, не розглядає її позовну заяву від 22.08.2019.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов до такого висновку.

Так, пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За наслідками перевірки адміністративного позову суддею встановлено, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Згідно з частиною другою статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ж до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За визначенням пунктів 1, 2, 7, 9 частини першої статті 4 КАС України, адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно правовим спором є спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Вимоги ж даного позову, незважаючи на суб`єктний склад визначених позивачем учасників справи, фактично зводяться до незгоди з діями та рішеннями судів, які вчинені (ухвалені) у межах судового процесу згідно з повноваженнями, наданими їм процесуальним законом.

Втім, органи судової влади, про які вказано у позовних вимогах і викладі обставин, якими позивач їх обґрунтовує, не є суб`єктами владних повноважень у розумінні наведених приписів процесуального закону і не здійснювали жодних публічно-владних управлінських функцій, у зв`язку з чим, у даному випадку, відсутній публічно-правовий спір.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів», постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Тобто дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

У порядку ж адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності.

З урахуванням викладеного, враховуючи положення пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, даний позов, в контексті частини третьої статті 124 Конституції України, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, за такого правового врегулювання у відкритті провадження у справі за цим позовом необхідно відмовити.

Відповідно до частини шостої статті 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Втім, з огляду на визначені Конституцією і законами України завдання, засади і принципи судочинства, процесуальні повноваження органів судової влади і суддів, їх компетенцію, порушені у позовній заяві позивачем питання не можуть бути предметом судовому розгляду в порядку, як адміністративного судочинства, так і за правилами розгляду справ, встановлених для судів інших юрисдикцій.

Водночас, враховуючи, що викладені у позовній заяві вимоги, за своєю суттю, звернені до відповідача з метою перегляду судового рішення, ухваленого судом першої інстанції, а правовідносини, у даному випадку, склалися під час здійснення судочинства судом адміністративної юрисдикції, то порушені позивачем питання лежать у площині процесуальної діяльності відповідних судових органів й можуть бути вирішені лише в межах повноважень і процедур, визначених процесуальним законом.

Зокрема, процесуальним законом, передбачено можливість оскарження судового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку з підстав та в порядку, встановлених статтями 292-326 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України.

Ураховуючи наведене, вимоги даного позову не можуть бути предметом судового розгляду в межах процедури позовного провадження, однак позивач не позбавлена права звертатися за їх вирішенням, використовуючи процесуальні інструменти, передбачені названими вище правовими нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 22, 170, 171, 248, 266 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяО.В. Захарова