Справа № 686/19316/19
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/646/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді судді Стефанишина С.Л.,

за участю секретаря Кшановської Є.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Колотова Владислава Олеговича про визнання протиправною, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження, -

встановив :

18 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП лейтенанта поліції Колотова Владислава Олеговича про визнання протиправною, закриття провадження та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 756445 від 08.07.2019 р., згідно якої її оштрафовано на 255 грн. за те, що вона о 14 год. 10 хв. 08.07.2019 року в с. Барвінок по вул. Егана, 27 керуючи автомобілем «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 84 км/год., перевищила швидкість на 34 км/год., в населенному пункті, чим порушила п 12.4 правил дорожнього руху та скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Як вбачається з постанови швидкість вимірювалась приладом ТrиСаm 20/20 ТС 000618.

Позивач посилається на те, що вона правил дорожнього руху не порушувала, при цьому їй не були роз`ясненні її права, а зразу ж розглянуто справу, без надання будь яких доказів. Було порушено процедуру розгляду справи, а саме постанову було складено на місці правопорушення, а не в самому Управлінні патрульної поліції. Відповідач, будучи інспектором поліції, не мав права використовувати прилад із функціями фото- та відеофіксації не у автоматичному режимі.

Ухвалою судді від 24 липня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження.

06.09.2019 р. відповідачем направлено суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню, оскільки під час виконання своїх службових обов`язків інспектором патрульної поліції було виявлено, що позивач о 14 год. 10 хв. 08.07.2019 року в с. Барвінок по вул. Егана, 27 керуючи автомобілем «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 84 км/год., перевищила швидкість на 34 км/год., в населенному пункті, чим порушила п 12.4 правил дорожнього руху та скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Факт правопорушення підтверджено сертифікованим приладом ТrиСаm 20/20 ТС 000618. У зв`язку із чим, згідно ст. 284 КУпАП відповідачем було винесено постанову ДПО18 № 756445 від 08.07.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. При цьому права роз`яснювалися.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив суду відзив, заперечив щодо задоволення позову з підстав наведених у відзиві. Просить відмовити в задоволенні такого.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, у зв`язку із наступним.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов"язків, зобов"язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 756445 від 08.07.2019 р. вбачається, що позивачку притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. у зв`язку із тим, що вона о 14 год. 10 хв. 08.07.2019 року в с. Барвінок по вул. Егана, 27 керуючи автомобілем «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 84 км/год., перевищила швидкість на 34 км/год., в населенному пункті, чим порушила п 12.4 правил дорожнього руху та скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що факт правопорушення підтверджено сертифікованим приладом ТrиСаm 20/20 ТС 000618.

Згідно з частиною 1,2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху : створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього рухулише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пункт 12.9 б ПДР України передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, відповідач зазначає, що позивачем в с. Барвінок по вул. Егана, 27 керуючи автомобілем «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 84 км/год., перевищила швидкість на 34 км/год., в населенному пункті, чим порушила п 12.4 правил дорожнього руху та скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що факт правопорушення підтверджено сертифікованим приладом ТrиСаm 20/20 ТС 000618.

Однак, перевірка швидкості повинна відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком, що здійснюється відеофіксація (дорожній знак "5.70"), так як це визначено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII (інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці).

При цьому, із доданого відповідачем фотознімку не вбачається, що позивач здійснила порушення п. 12.4 правил дорожнього руху та скоїла правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме що фото фіксація була здійснена в населеному пункті. З даного фотознімку взагалі не можливо встановити місце, де саме рухається даний автомобіль, а саме чи то населений пункт, чи ні.

До того ж, із фотознімку не вбачається на який саме прилад була здійснена фото фіксація, хоча у постанові зазначено, що на прилад ТrиСаm 20/20 ТС 000618.

Також із фотознімку не вбачається, що саме позивач порушила ПДР, а не інша особа.

Крім того, прилад ТrиСаm повинен бути стаціонарно вмонтованим та спростовуються приписами ст. 40 Закону № 580-VIII в якій визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми, працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін "монтувати/розміщувати" не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб. Також, законодавчо не визначено порядок використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 не є нормативно-правовим актом.

А тому, фотознімок доданий до відзиву відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що не зазначено на самому фотознімку на який саме прилад була здійснена фото фіксація, на даному фотознімку не зображено, що саме позивач порушила ПДР та не можливо встановити місце, де саме рухається даний автомобіль, а саме чи то населений пункт, чи ні.

Також, із доданих до відзиву матеріалів не вбачається, що відповідач роз`яснив позивачу її права передбачені ст. 268 КУпАП, а тому суд приймає до уваги пояснення позивача, так як протилежного відповідач не довів.

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Інспектором поліції не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме, що про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне прийняти пояснення та доводи позивача та вважати їх обґрунтованими в частині того, що працівником поліції неправомірно винесена постанова, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме що вона о 14 год. 10 хв. 08.07.2019 року в с. Барвінок по вул. Егана, 27 керуючи автомобілем «Toyota Rav 4» д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 84 км/год., перевищила швидкість на 34 км/год., в населенному пункті, чим порушила п 12.4 правил дорожнього руху, а відповідачем таких доказів суду не надано, а тому постанова серії ДПО18 № 756445 від 08.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2 -14, 72-77, 122, 241-255, 286 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП018 № 756445 від 08.07.2019 року, винесену інспектором взводу №1 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП лейтенантом поліції Колотовим В.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 діб з часу його проголошення через суд, який постановив оскаржуване рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 09.09.2019 року.

Суддя :