Справа № 826/18442/16
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горяйнова А.М., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року

у справі № 826/18442/16 (розглянуту у письмовому провадженні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ДПІ у Солом`янському районі), в якому просить суд визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № 21688-1305, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за 2016 (з 01.01.2016 по 20.07.2016) за платежем «земельний податок з фізичних осіб» (код платежу 18010700).

В обґрунтування позову зазначено, що контролюючим органом невірно визначено суму грошового зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб в силу застосування невірного локального коефіцієнту, площі земельної ділянки та розмір нормативно правової оцінки.

Крім того, позивач посилається на те, що нарахування земельного податку здійснено не за цілий 2016 рік, а за окремий період з 01.01.2016. по 20.07.2016, що є прямим порушенням діючого Податкового кодексу України тому, що нова нормативна грошова оцінка землі була затверджена рішенням Київської міської ради № 23/23 ще 03.07.2014 та діє до цього часу.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.10.2016 № 21688-3305, прийняте Державною податковою інспекцію у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій податковий орган просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачем надано відзивів (заперечення) на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 06.10.2001 року № 2275 являється власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 87,8 кв.м.

Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві 13.10.2016 прийнято податкове повідомлення-рішення № 21688-1305, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 13 802,46 грн.

При цьому, земельний податок розраховано згідно даних державного земельного кадастру на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , яка відноситься до 106 економіко-планувальної зони. Грошова оцінка в межах зони становить 1118,93 грн./кв.м. Сума земельного податку за земельну ділянку площею 111 кв.м. за період з 01.01.2016 по 20.07.2016 становить:

(111 х 1118,93 х 2,5 х 1,5 х 1,249 х 1,433 х 3%) / 366 х 202 = 13802,46 грн., де

111 - площа земельної ділянки;

2,5 - коефіцієнт на функціональне використання земельної ділянки;

1,5 - узагальнюючий локальний коефіцієнт;

1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Держгеокадастру від 14.01.2015 року №6-28-0 22-215/2-15;

1,443 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Держгеокадастру від 11.01.2016 року №6-28-0 22-201/2-16;

3% - відсоток ставки земельного податку;

202 - кількість днів.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення таким, що порушує його права, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві не обґрунтовано розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб, що має своїм наслідком визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

У розумінні підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Так, відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

В силу вимог підпункту 270.1.1 та 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Положеннями частин. 1 та 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічні положення закріплені також в частині першій статті 377 Цивільного кодексу України.

Згідно з пункту 287.6 статті 287 ПК України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку.

Аналіз наведених норм дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

В той же час, за приписами пункту 286.1 статті 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку, є дані державного земельного кадастру.

Згідно з частиною 1 статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до статті 194 Земельного кодексу України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Згідно п/п. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1 статті 271 ПК України). При цьому, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (пункт 286.1статті 286 ПК України).

При розрахунку земельного податку відповідачем було застосовано ставку земельного податку у розмірі 3% відповідно до статті 274 ПК України.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довідки № Ю-22818/2016 від 21.07.2016 № 326 Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розмір нормативної грошової оцінки чистини земельної ділянки (код ділянки 72:013:008), розташованої за адресом: АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 9).

Крім того, довідкою встановлено, що площа земельної ділянки становить 107,24, кв.м. (за даними відповідача 111); коефіцієнт на функціональне використання земельної ділянки становить - 2,5 (за даними відповідача - 2,5); узагальнюючий локальний коефіцієнт - 1,07 (за даними відповідача - 1,5); коефіцієнт індексації грошової оцінки - 1,249 (за даними відповідача - 1,249); коефіцієнт індексації грошової оцінки - 1.433 (за даними відповідача - 1,433); нормативно грошова оцінка частини земельної ділянки - 574 502,79 грн.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем як до суду першої інстанції так і при апеляційному розгляду справи не надано витягу з технічної документації про грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1 статті 271 ПК України), на який посилається відповідач при визначенні розміру земельного податку.

Крім того, з наявних матеріалів справи та пояснень представника відповідача наданих підчас апеляційного розгляду справи вбачається, що при здійсненні розрахунку розміру земельного податку податковим органом використано довідку про грошову оцінку земельної ділянки № Ю-09045/2002 від 15.01.2002 року, що, як встановлено судом містить невірні відомості щодо площі земельної ділянки та її оціночної вартості.

За таких обставин, Державною податковою інспекцією у Солом`янському районі не обґрунтовано розрахунок суми земельного податку з фізичних осіб, що має своїм наслідком визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, вірними є висновки суду першої інстанції щодо відсутності у суду повноважень на здійснення перерахунку чи розрахунку податку, обов`язок щодо чого в силу вищенаведеного був покладений на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності дій податкового органу при визначенні розміру земельного податку, що підлягає до сплати позивачем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо використання податковим органом, при визначенні розміру земельного податку, недостовірних (застарілих) відомостей. Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладене у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 826/15139/16 (К/9901/1450/17).

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Держаної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: А.М. Горяйнов

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 13.09.2019