Справа № 640/4997/19
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2019 року № 640/4997/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу

за позовом ОСОБА_1

до Апеляційного суду Київської області

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії

прийняв до уваги таке:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Апеляційного суду Київської області, в якому позивач просить суд:

Визнати рішення Апеляційного суду Київської області, яке викладене в листі № 01-15/254/2019 від 06.03.2019 про відмову у видачі ОСОБА_1 направлення на МСЕК, протиправним;

Зобов`язати Апеляційний суд Київської області здійснити певні дії, а саме: видати ОСОБА_1 направлення до Іванківської МСЕК (вул. Поліська , 65 , смт . Іванків, Київська обл., 07200 ) про встановлення відсотку втрати працездатності по факту отримання виробничої травми 26.11.2018 року.

Ухвалою суду від 29.03.2019 року було відкрито провадження в даній справі та вирішено, у зв`язку з її належністю до категорії справ незначної складності у відповідності до вимог п. 10 ч. 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи вимог ч.ч. 1-2 статті 257 КАС України, здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність рішення відповідача, викладеного в листі № 01-15/254/2019 від 06.03.2019, яким відмовлено позивачу у направленні на МСЕК для встановлення відсотку втрати працездатності.

В той же час, відповідачем було надано суду відзив щодо наведених позивачем пояснень та аргументів, звернув увагу, що оскільки позивач не є працівником Апеляційного суду Київської області, у останнього були відсутні повноваження щодо видачі направлення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - встановив.

Як слідує з матеріалів справи, 26.11.2018 у Апеляційному суді Київської області відбувся нещасний випадок з додатковим помічником судді Лівійського C.B. - Хурсяковою О.І., про що було внесено запис №1 від 26.11.2018 до Журналу реєстрації осіб, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, з вказаним записом 30.11.2018 ОСОБА_1 ознайомлено під особистий підпис.

29.11.2018 було складено Акт про проведення розслідування нещасного випадку, а 30.11.2018 було складено Акт. №1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.

Як вбачається з вищевказаних актів, є 1 потерпілий - ОСОБА_1 , причиною нещасного випадку є падіння, обрушення, обвалення предметів через конструктивні недоліки, а саме: перенавантаження на одну з опор столу, що виникла через незначну візуально непомітну нерівність підлоги актового залу.

Відповідно до листка непрацездатності АДХ413133, виданого ОСОБА_1 причина непрацездатності - 4 (виробнича травма), період непрацездатності з 26.11.2018 по 28.11.2018, кількість днів, що підлягають оплаті - 3. Оплата за листком непрацездатності АДХ413133 здійснена судом у листопаді 2018 року. Згідно наданої копії табелю обліку робочого часу, з 29.11.2018 ОСОБА_1 приступила до роботи.

Наказом Апеляційного суду Київської області № 688-ос/ка від 27.12.2018 ОСОБА_1 звільнена з посади.

В подальшому, 26.02.2019 ОСОБА_1 , звернулася до Апеляційного суду Київської області з заявою про надання направлення на ім`я голови Іванківської міжрайонної МСЕК Правдивому М.Г. про встановлення потерпілій ОСОБА_1 , яка отримала травму на виробництві 26.11.2018, відсотку втрати професійної працездатності та групи інвалідності.

Листом від 06.03.2019 № 01-15/254/2019 відповідач відмовив позивачу у наданні такого направлення, зважаючи на відсутність повноважень направляти особу, яка не є працівником підприємства.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок направлення на МСЕК (медико-соціальну експертну комісію) встановлюється Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджену наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2011 № 455 "Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян".

Згідно п. 4.1 Розділу 4 вказаної Інструкції «Порядок направлення на медико-соціальну експертну комісію», направлення хворого для огляду до МСЕК здійснюють ЛКК лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання або лікування при наявності стійкого чи необоротного характеру захворювання, а також у тому разі, коли хворий був звільнений від роботи протягом чотирьох місяців безперервно з дня настання тимчасової непрацездатності чи протягом п`яти місяців у зв`язку з одним і тим самим захворюванням або його ускладненнями за останні дванадцять місяців, а при захворюванні на туберкульоз - протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності.

Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №088/о "Направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК)" визначається порядок заповнення форми первинної облікової документації. Зокрема, форма № 088/о заповнюється лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи лікування хворого, підписується головою і членами лікарсько-консультаційної комісії і надсилається в медико-соціально- експертну комісію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи" затверджено «Положення про медико-соціальну експертизу».

Вказане положення визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Згідно п. 3 вказаного Положення, медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., N 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання.

Відтак, визначальним у спірних правовідносинах є те, чи перебувала позивачка у трудових відносинах на момент звернення з заявою про надання направлення на МСЕК.

Так, як встановлено судом, та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача з заявою (26.02.2019) про направлення до МСЕК не перебувала в трудових відносинах з Апеляційним судом Київської області, відповідно до наказу про звільнення від 27.12.2018 № 688-ос/ка.

Разом з тим, судом встановлено згідно даних КП «ДСС», що позивачка оскаржує наказ про звільнення від 27.12.2018 № 688-ос/ка, в рамках справи №640/1508/19.

З огляду на вказане, вирішення питання щодо видачі запитуваного позивачем направлення до набрання законної сили рішенням у справі №640/1508/19, тобто без дотримання умови, що Апеляційний суд Київської області являється роботодавцем позивача, є передчасним, відповідно позовні вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Крім того, варто звернути увагу, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, у Апеляційному суду Київської області відсутній профспілковий орган підприємства.

Враховуючи зміст спірних правовідносин через призму вказаних норм, суд дійшов висновку, що враховуючи те, що Апеляційний суд Київської області не є лікарсько- консультаційною комісією, а також не наділений повноваженнями направляти на медико-соціальну експертну комісію особу, яка не є працівником підприємства, надати ОСОБА_1 направлення до МСЕК, діяв в межах та спосіб передбачений законодавством.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень, з дотриманням законодавства. Відповідно, судом за час розгляду справи не встановлено підстав для визнання протиправним рішення відповідача про відмову у видачі ОСОБА_1 направлення на МСЕК викладеного в листі № 01-15/254/2019 від 06.03.2019.

Щодо другої позовної вимоги, суд вказує що вона є похідної від першої, в задоволенні якої відмовлено. Відтак, друга позовна вимога теж не підлягає задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій