Справа № 607/15910/15-а
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2019 року

Київ

справа №607/15910/15-а

адміністративне провадження №К/9901/7735/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №607/15910/15-а

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Великогаївської сільської ради Тернопільського району, треті особи - Тернопільська обласна рада, Тернопільська обласна державна адміністрація, ОСОБА_9 про визнання дій протиправними та скасування рішень, порушеної за

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року, ухвалену суддею Ромазаном В.В., та

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, постановлену колегією у складі головуючого судді - Святецького В.В., суддів - Гудима Л.Я., Пліша М.А.

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У вересні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (надалі - позивачі) звернулися до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в подальшому заміненої на її правонаступника - належного відповідача Великогаївську сільську раду Тернопільського району (надалі - відповідач, Великогаївська сільська рада), треті особи - Тернопільська обласна рада, Тернопільська обласна державна адміністрація, ОСОБА_9 , де з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просили:

- визнати дії Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області пов`язані з розглядом пропозиції Великогаївської сільської ради щодо об`єднання територіальних громад в одну територіальну громаду з адміністративним центром у селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області та прийняттям рішення про об`єднання територіальних громад протиправними;

- визнати протиправними скасувати рішення Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, прийняті на тридцять четвертій сесії шостого скликання від 16 липня 2015 року № 339 «Про схвалення проекту рішення сільської ради «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та від 21 липня 2015 року № 347 «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Позовні вимоги мотивовано тим, що дії Дичківської сільської ради правонаступником якої є Великогаївська сільська рада, стосовно прийняття рішення про добровільне об`єднання територіальних громад в одну територіальну громаду з адміністративним центром в с. Великі Гаї вважають неправомірними, оскільки процес об`єднання в одну територіальну громаду проходив з порушенням встановлених законом процедур, без врахування думки жителів села, чим порушено принципи добровільності, економічної ефективності, прозорості та відкритості. Всупереч вимогам Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» Дичківською сільською радою не встановлено порядок проведення громадських слухань для обговорення ініціативи щодо визначення, до якої пропозиції пристати, самі громадські слухання у формі, яку передбачає закон не проводились. Дичківською сільською радою рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад та делегування представників до спільної робочої групи більшості членів територіальної громади сіл Дичків та Красівка не приймалось. Також зазначили, що спірні рішення Дичківською сільською радою приймались поспіхом, без будь-якого конструктивного обговорення, не прозоро, без забезпечення можливості врахування громадської думки, чим порушено права позивачів, як членів територіальної громади на обговорення важливого питання, висловлення своєї позиції.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, із висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні рішення Дичківської сільської ради від 16 липня 2015 року № 339 та від 21 липня 2015 року № 347 прийняті зазначеним органом у межах своїх повноважень, з урахуванням вимог частини 1 статті 144 Конституції України, вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції

21 липня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якою просили постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року у справі 607/15910/15-а та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у справі № 876/3467/16 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги зазначено, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та необґрунтованими, такими, що винесені з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі скаржники вказують, що завданням судів першої та апеляційної інстанції було оцінити наявні у справі докази на відповідність їх виписаній в законі поетапній процедурі, з метою оцінки законності остаточного рішення, чого судами попередніх інстанцій, на думку скаржників, зроблено не було.

Так, вказують на те, що Закон визначає чіткий поетапний порядок підготовки рішення про об`єднання територіальних громад, який включає, зокрема, вивчення пропозиції та її громадське обговорення. При цьому, громадське обговорення пропозиції повинно відбуватись у спосіб, визначений сільською радою.

Скаржники зазначають, що Дичківською сільською радою 21.05.2015 року за результатами вивчення відповідних пропозицій прийнято рішення про проведення громадського обговорення таких пропозицій, які повинні відбуватись у формі громадських слухань та які були призначені на 24.05.2015 (рішення № 327). В ході дослідження тексту вказаного рішення було з`ясовано, що останнє підписано особою на прізвище Махінко О.І. а не Дичківським сільським головою Гринишиним П.О. , чи секретарем Дичківської сільської ради Банківською Н .П . Повноваження на підписання рішень місцевої ради в силу пункту 3 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» належать відповідному міському, сільському, селищному голові і ніким не можуть бути узурповані.

Крім того, на думку апелянтів, протокол лічильної комісії від 24.05.2015 про громадські обговорення в селах Дичків та Красівка з питання добровільного об`єднання територіальних громад містить суперечливі дані, які не відповідають обставинам справи. Обговорення дійсно відбувалось в селі Дичків 24.05.2015, однак, на ньому не була присутня така кількість мешканців сіл, як про це вказано в протоколі (понад 200 чоловік). Були присутні близько 50 чоловік, а вказані питання, які прописані в протоколі лічильної комісії не розглядались.

В касаційній скарзі також зазначено про порушення відповідачем частини 2 статті 7 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», якою передбачено, що сільські, селищні, міські голови забезпечують протягом 60 днів проведення обов`язкового громадського обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю) підготовлених спільною робочою групою проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад, за результатами якого сільські, селищні, міські голови вносять питання про його схвалення на розгляд сільських, селищних, міських рад.

Вжитий в нормах закону вислів «протягом певної кількості днів» щодо строків проведення громадських слухань, необхідно розуміти як повністю названий у відповідній нормі Закону проміжок часу, який має бути витрачений на виконання визначених заходів. Така норма закону та встановлений нею строк дає можливість максимальній кількості членів територіальної громади взяти участь в обговоренні такого важливого питання життя територіальної громади, висловити свою думку, вислухати інші думки, обміркувати їх та прийняти виважене кінцеве рішення.

Таким чином, для прийняття такого важливого для всіх членів територіальних громад рішення про об`єднання, з метою виключення будь-якого поспіху в цьому питанні та прийняття не виваженого рішення, законодавець встановив строк, протягом якого територіальним громадам слід обговорювати (дискутувати, висловлювати свої міркування, заперечення, тощо) питання - 60 днів.

Ця обов`язкова вимога щодо безпосередньої участі членів територіальної громади в прийнятті важливого рішення їх життя (безпосередня демократія) дотримана не була.

25 травня 2015 року Дичківським сільським головою видано розпорядження № 13 «Про зупинення рішення сесії № 327 від 21.05.2015» у зв`язку з порушенням вимог статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» та доручено депутатам ініціаторам скликання сесії скликати наступну сесію у строк, передбачений чинним законодавством.

Однак, у двотижневий строк депутатами така сесія скликана не була, що дало підставу Дичківському сільському голові 18 червня 2015 року видати розпорядження № 14, яким визнано рішення № 327 від 21.05.2015 таким, що втратило чинність.

19 лютого 2016 року Великогаївською сільською радою в порядку статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» прийнято рішення № 51 про скасування розпоряджень Дичківського сільського голови № 13 від 25.05.3015 та № 14 від 18.06.2015 року у зв`язку із порушенням порядку їх зупинення.

Однак, на думку скаржників, вищевказане рішення Великогаївської сільської ради є незаконним та не має жодного значення для вирішення спору, а суд першої інстанції незаконно покликався на нього в своєму рішенні з огляду на відсутність повноважень у останньої в силу частини 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009.

Таким чином, на думку скаржників, громадські слухання 24.05.2015 жителів сіл Дичків та Красівка скаржники були проведені без законної на те підстави, а тому прийняті на таких громадських слуханнях рішення є незаконними та не мають жодного правового значення.

Також вказували, що судом апеляційної інстанції було грубо порушено процесуальні норми.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 128 КАС України, неприбуття в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності є підставою для відкладення розгляду справи.

При цьому незважаючи на те, що від позивачів не було заяви про розгляд справи за їх відсутності, а була заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з поважними причинами, суд апеляційної інстанції такого клопотання не задовольнив, а розглянув справу без участі позивачів, чим порушив їх права на участь в судовому засіданні та безпосереднє представлення своєї позиції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якою просили постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року у справі 607/15910/15-а та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року у справі № 876/3467/16.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року вказана касаційна скарга передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

23 січня 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Желтобрюх І.Л., судді Білоус О.В., Стрелець Т.Г.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року № 519/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Желтобрюх І.Л. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк А.Г., Соколов В.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. прийнято до провадження справу за даною касаційною скаргою, закінчено підготовче провадження та призначено розгляд даної справи у порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Позиція інших учасників справи.

14 листопада 2016 року на адресу Вищого адміністративного суду України надійшли письмові заперечення Великогаївської сільської ради на вищевказану касаційну скаргу, де просили відмовити скаржникам у задоволенні вимог касаційної скарги за безпідставністю.

В обґрунтування заперечень відповідач вказував, що тридцять третя сесія шостого скликання, на якій були прийняті рішення від 21.05.2015 № 337 та № 338, скликана згідно норм частини 7 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу відповідної ради (у даному випадку скликання сесії ініціювали 9 з 20-ти депутатів, що становить більше однієї третини всього депутатського складу Дичківської сільської ради) та проведена у відповідності до вимог статті 46 цього ж Закону, а тому означені рішення є прийнятими у відповідності до положень закону та правомірно підписані депутатом Дичківської сільської ради Махінкою О .І. , яка за дорученням депутатів головувала на її засіданні.

У цих же запереченнях Великогаївська сільська рада звертала увагу суду касаційної інстанції на ряд порушень, допущених Дичківським сільським головою під час винесення розпорядження від 25.05.2015 № 13 «Про призупинення рішень сесії № 337 та № 338 від 2105.2015», зокрема частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» . Так даною нормою передбачено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності. Однак у розпорядженні Дичківського сільського голови № 13 від 25.05.2015 відсутні обґрунтування зауважень щодо ймовірної незаконності рішень сільської ради № 337 та № 338 від 21.05.2015. Також вказане розпорядження не було офіційно оприлюднено й таким чином доведено до відома депутатів Дичківської сільської ради, а також не було проведено у двотижневий строк сесії сільської ради щодо повторного розгляду даних рішень.

Щодо розпорядження Дичківського сільського голови від 18.06.2015 № 14 «Про втрату чинності рішень сесії № 337 та № 338 від 21.05.2015» Великогаївська сільська рада зазначає, що чинним законодавством не передбачено повноважень сільського голови щодо винесення розпоряджень про втрату чинності рішень сесії, а передбачено лише право на винесення розпоряджень про зупинення рішень сесії у вищевказаному порядку. Таким чином, на думку відповідача, Дичківський сільський голова при винесенні розпорядження від 18.06.2015 № 14 перевищив повноваження сільського голови, регламентовані нормами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того, розпорядження від 25.05.2015 № 13 «Про призупинення рішень сесії № 337 та № 338 від 2105.2015» прийнято вже після проведення громадських слухань, які мали місце 24.05.2015, та на момент винесення було неактуальним, оскільки рішення сесії № 337 та № 338 від 21.05.2015 вже були реалізовані, тобто на підставі цих рішень вже виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. А тому посилання касаторів на те, що проведені 24.05.2015 громадські слухання жителів сіл Дичківка та Красівка були проведені без законної на те підстави є необґрунтованими.

Стосовно тверджень скаржників про незаконність рішення Великогаївської сільської ради від 19 лютого 2016 року № 51 про скасування розпоряджень Дичківського сільського голови № 13 від 25.05.3015 та № 14 від 18.06.2015 року, відповідач вказує, що дане рішення було прийнято в порядку статті 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», частиною 8 якої сільські, селищні, міські ради, обрані об`єднаною територіальною громадою, уповноважені вносити зміни, визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати акти відповідних органів місцевого самоврядування та посадових осіб, визначених в абзаці першому цієї частини. Тому на підставі наведеної норми у зв`язку із порушенням порядку зупинення рішень сесії, встановленому частиною 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме відсутністю обґрунтувань зауважень щодо зупинення рішень сесії, а також не скликанням та не проведенням у двотижневий строк сесії щодо повторного розгляду зупиненого рішення, відсутністю повноважень щодо винесення розпоряджень про втрату чинності рішень сесії означеним рішенням Великогаївської сільської ради правомірно були скасовані розпорядження Дичківського сільського голови від 25.05.2015№ 13 «Про призупинення рішень сесії № 337 та № 338 від 21.05.2015» та від 18.06.2015 № 14 «Про втрату чинності рішень сесії № 337 та № 338 від 21.05.2015».

Посилання касаторів на рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 відповідач вважає безпідставним, оскільки Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» прийнятий у 2015 році, а отже прийнятий з урахуванням згаданого рішення Конституційного Суду України. Крім того, у даному випадку мова йде не про скасування рішень органів місцевого самоврядування, а про скасування актів посадових осіб місцевого самоврядування, а саме - розпоряджень сільського голови.

Відносно посилань скаржників у касаційній скарзі на порушення строків проведення громадського обговорення проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад протягом не менш як 60 днів відповідач зазначив, що наведене не відповідає дійсності. Так, частиною 2 статті 7 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» встановлений термін для такого обговорення - протягом 60 днів. При цьому у роз`ясненні Комітету Верховної ради України з питань державного будівництва, регіональної політики та місцевого самоврядування щодо застосування положень Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» в частині визначення строків здійснення окремих етапів об`єднання, затвердженого на засіданні Комітету 03 червня 2015 року, звернуто увагу, що окремі форми громадського обговорення (загальні збори громадян, громадські слухання та інш.) не можуть тривати протягом 30 чи 60 днів та як правило проводяться протягом одного неробочого дня. Враховуючи зазначене, проведення громадського обговорення (громадських слухань, інших форм консультацій з громадськістю) протягом певної кількості днів слід розуміти як визначення граничного проміжку часу, протягом якого мають бути проведені певні заходи та оприлюднені їх результати. Тому, вирази «протягом певної кількості днів», що вживаються у Законі України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», за роз`ясненням Комітету, мають тлумачитися лише як визначення граничної тривалості часу на вчинення відповідних дій або проведення заходів.

Одночасно відповідач у своїх запереченнях вказував, що на його думку, права та охоронювані законом інтереси позивачів в частині забезпечення їх права на участь у громадському обговоренні не були порушені, позаяк останні були присутні на громадських обговореннях щодо добровільного об`єднання територіальних громад, які проходили 24 травня 2015 року у селі Дичків, чого не заперечували у судовому засіданні, а тому могли висловити свою позицію щодо даного питання. Рішення громади села Дичків про добровільне об`єднання було прийнято більшістю голосів («за» -218, «проти» -18) на зборах жителів села Дичків, що підтверджено протоколом утвореної лічильної комісії від 24.05.2015.

Третя особа - Тернопільська обласна рада направила пояснення за даною касаційною скаргою, де просила взяти до уваги надане нею на вимогу Тернопільського міськрайонного суду та наявне в матеріалах справи письмове пояснення від 29.10.2015 № 07-1078, копію якого додано, а при розгляді та вирішенні справи судом касаційної інстанції поклалася на думку суду.

Треті особи - Тернопільська обласна державна адміністрації та ОСОБА_9 не скористалися своїм правом подати письмові заперечення на касаційну скаргу, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.

Рішенням тридцять дев`ятої сесії № 424 Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 30 квітня 2015 року «Про ініціювання добровільного об`єднання територіальних громад», Великогаївська сільська рада вирішила ініціювати добровільне об`єднання територіальної громади села Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області та територіальних громад сіл Тернопільського району Тернопільської області, у тому числі с. Дичків, Красівка (Дичківська сільська рада).

В квітні 2015 року до Дичківської сільської ради з ініціативою про добровільне об`єднання територіальних громад звернулись територіальні громади сіл Великі Гаї, Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області та міста Тернополя.

Як вбачається із рішення сесії Дичківської сільської ради від 21 травня 2015 року № 337 «Порядок проведення громадських слухань по питанню об`єднання територіальних громад», сесія сільської ради вирішила провести громадське слухання з питань об`єднання територіальних громад 24 травня 2015 року о 15 год в клубі с. Дичків. Крім цього, рішенням сесії Дичківської сільської ради від 21 травня 2015 року № 338 «Делегування осіб у спільну робочу групу для підготовки відповідних рішень, щодо добровільного об`єднання територіальних громад», вирішено делегувати ініціативну групу, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 у спільну робочу групу для підготовки відповідних рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад. Прийняття зазначених рішень підтверджено протоколом тридцять третьої сесії шостого скликання Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 21 травня 2015 року на якій було присутніх 12 депутатів із 20 обраних та проголосованих одноголосно за їх прийняття.

Відповідно до протоколу від 24.05.2015 лічильної комісії громадських слухань по обговоренню пропозицій щодо добровільного об`єднання територіальних громад, зазначеною комісією на підставі проведених громадських обговорень пропозицій щодо об`єднання територіальної громади селища Великі Бірки, села Великі Гаї складено протокол про результати голосування за об`єднання зазначених громад, відповідно до якого встановлено, що за об`єднання з Великобірківською селищною радою проголосувало «за» - 18, «проти»- 211; за об`єднання з Великогаївською сільською радою проголосувало «за» - 211, «проти» 18. Збори села Дичків постановили, пропонувати сесії Дичківської сіслької ради об`єднатися із Великогаївською сільською радою з центром в с. Великі Гаї.

Розпорядженням сільського голови Дичківської сільської ради від 25 травня 2015 року №13 «Про призупинення рішень сесії № 337, № 338 від 21.05.2015 року», на підставі частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зупинено рішення сесії сільської ради № 337 «Про проведення громадських слухань з питань об`єднання територіальних громад», № 338 «Про делегування уповноважених осіб з питань об`єднання територіальних громад» від 21 травня 2015 року.

Рішенням тридцять четвертої сесії шостого скликання Дичківської сільської ради від 16 липня 2015 року № 339 «Про схвалення проекту рішення сільської ради «Про добровільне об`єднання територіальних громад», вирішено визнати громадські слухання 24 травня 2015 року, як такі що відбулися. Дано згоду на добровільне об`єднання територіальних громад сіл Тернопільського району Тернопільської області, а саме: Великі Гаї (Великогаївська сільська рада), Товстолуг, Застінка (Товстолузька сільська рада), Кип`ячка (Великоберезовицька селищна рада), Дичків, Красівка (Дичківська сільська рада), Грабовець, Білоскріка (Грабовецька сільська рада), Баворів, Застав`є (Баворівська сільська рада), Скоморохи , Смолянка, Прошова, Теофілівка (Скоморохівська сільська рада), Козівка (Козівська сільська рада) у Великогаївську територіальну громаду з центром у селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. Схвалено проект рішення сільської ради «Про добровільне об`єднання територіальних громад», підготовлений спільною робочою групою. Сільському голові подати проект рішення сільської ради «Про добровільне об`єднання територіальних громад» до Тернопільської обласної державної адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України. Прийняття зазначеного рішення підтверджено протоколом тридцять четвертої сесії шостого скликання Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 16 липня 2015 року на якій було присутніх 14 депутатів із 20 та проголосували «за» 12 депутатів.

Рішенням тридцять п`ятої сесії шостого скликання Дичківської сільської ради від 21 липня 2015 року № 347 «Про добровільне об`єднання територіальних громад», вирішено об`єднатися з територіальними громадами сіл Великі Гаї (Великогаївська сільська рада), Товстолуг, Застінка (Товстолузька сільська рада), Дичків, Красівка (Дичківська сільська рада), Грабовець, Білоскріка (Грабовецька сільська рада), Баворів, Застав`є (Баворівська сільська рада), Скоморохи, Смолянка, Прошова, Теофілівка (Скоморохівська сільська рада), Козівка (Козівська сільська рада) у Великогаївську територіальну громаду з центром у селі Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області. Доручено Великогаївському сільському голові звернутися до Тернопільської обласної ради з клопотанням про утворення Великогаївської сільської територіальної громади. Повноваження сільської ради, сільського голови припинити з моменту набуття повноваження новообраним органом місцевого самоврядування, сільським головою територіальної громади, утворення внаслідок добровільного об`єднання. Прийняття зазначеного рішення підтверджено протоколом тридцять п`ятої сесії шостого скликання Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 21 липня 2015 року на якій було присутніх 12 депутатів із 20 та проголосували «за» 12 депутатів.

Розпорядженням Голови Тернопільської обласної Державної адміністрації від 20 липня 2015 року № 428-од «Про добровільне об`єднання територіальних громад», затверджено висновок на відповідність Конституції та законам України проекту рішення Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Товстолузька сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Дичківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Грабовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Баворівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Скоморохівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, Козівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Ревалентні джерела.

Відповідно до частини першої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Стаття 145 Конституції України передбачає захист прав місцевого самоврядування в судовому порядку.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1991 року № 280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Закон № 280/97-ВР).

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Статтею 1 Закону № 280/97-ВР передбачено, що територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Відповідно до ст. 2 Закону № 280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 8 Закону № 280/97-ВР загальні збори громадян за місцем проживання є формою їх безпосередньої участі у вирішенні питань місцевого значення. Рішення загальних зборів громадян враховуються органами місцевого самоврядування в їх діяльності. Порядок проведення загальних зборів громадян за місцем проживання визначається законом та статутом територіальної громади.

У Рішенні Конституційного Суду від 18.06.2002 Справа N 1-16/2002 (N 12-рп/2002) у справі за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 140 Конституції України (справа про об`єднання територіальних громад) визначено, що положення частини першої статті 140 Конституції України визначили місцеве самоврядування як право територіальної громади - первинного суб`єкта місцевого самоврядування, основного носія його функцій і повноважень - вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України та дали визначення територіальної громади як жителів села, селища, міста чи добровільного об`єднання жителів кількох сіл у сільську громаду, а не встановили порядку об`єднання або роз`єднання самих територіальних громад.

Питання об`єднання або роз`єднання територіальних громад, виходячи з визначеного положеннями частини першої статті 140 Конституції України поняття "територіальна громада", має вирішуватися з урахуванням відповідного волевиявлення членів цих територіальних громад, яке здійснюється згідно із законом.

Зважаючи на викладене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що питання організації місцевого самоврядування, які не врегульовані Конституцією України, у тому числі умови та порядок об`єднання або роз`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, мають визначатися законом (стаття 146 Конституції України).

Установивши в статтях 140, 141, 142, 143, 144, 145 Конституції України основні засади функціонування місцевого самоврядування, його органів, матеріальну і фінансову основу тощо, Конституція України решту питань організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності його органів віднесла до визначення законом (стаття 146 Конституції України). Тим самим на конституційному рівні передбачено створення правових умов для подальшого законодавчого врегулювання суспільних відносин у сфері місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України виходив з того, що питання об`єднання або роз`єднання територіальних громад, виходячи з визначеного положеннями частини першої статті 140 Конституції України поняття "територіальна громада", має вирішуватися з урахуванням відповідного волевиявлення членів цих територіальних громад, яке здійснюється згідно із законом. Зважаючи на викладене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що питання організації місцевого самоврядування, які не врегульовані Конституцією України, у тому числі умови та порядок об`єднання або роз`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, мають визначатися законом (стаття 146 Конституції України).

Відповідно статті 146 Конституції України, інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Згідно частини 1 статті 6 Закону № 280/97-ВР первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Частиною 2 статті 6 Закону №280/97-ВР передбачено право територіальних громад у порядку, встановленому законом, об`єднуватись в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову.

Територіальні громади села, селища, міста, що добровільно об`єдналися в одну територіальну громаду, можуть вийти із складу об`єднаної територіальної громади в порядку, визначеному законом (частина 3 статті 6 Закону № 280/97-ВР).

Відносини, що виникають у процесі добровільного об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст, а також добровільного приєднання до об`єднаних територіальних громад врегульовано Законом України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05.02.2015 № 157-VІІІ (надалі - Закон № 157-VІІІ).

Частиною 1 статті 8-1 Закону №157-VIII закріплено, що добровільно приєднатися до об`єднаної територіальної громади, визнаної спроможною відповідно до частини четвертої статті 9 цього Закону, має право суміжна сільська, селищна територіальна громада, яка відповідно до перспективного плану формування територій громад Автономної Республіки Крим, області належить до цієї об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до статті 2 Закону № 157-VIII, добровільне об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) конституційності та законності; 2) добровільності; 3) економічної ефективності; 4) державної підтримки; 5) повсюдності місцевого самоврядування; 6) прозорості та відкритості; 7) відповідальності.

Основні умови добровільного об`єднання територіальних громад визначені статтею 4 Закону №157-VIII, згідно яких добровільне об`єднання територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється з дотриманням таких умов:

1) у складі об`єднаної територіальної громади не може існувати іншої територіальної громади, яка має свій представницький орган місцевого самоврядування;

2) територія об`єднаної територіальної громади має бути нерозривною, межі об`єднаної територіальної громади визначаються по зовнішніх межах юрисдикції рад територіальних громад, що об`єдналися;

3) об`єднана територіальна громада має бути розташована в межах території Автономної Республіки Крим, однієї області;

4) при прийнятті рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад беруться до уваги історичні, природні, етнічні, культурні та інші чинники, що впливають на соціально-економічний розвиток об`єднаної територіальної громади;

5) якість та доступність публічних послуг, що надаються в об`єднаній територіальній громаді, не можуть бути нижчими, ніж до об`єднання.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 157-VIII, сільський, селищний, міський голова після прийняття відповідною радою рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад надсилає пропозицію про таке об`єднання сільському, селищному, міському голові суміжної територіальної громади.

Частинами другою - четвертою статті 6 вказаного Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова суміжної територіальної громади забезпечує вивчення пропозиції щодо добровільного об`єднання територіальних громад та її громадське обговорення, яке проводиться протягом 30 днів з дня надходження такої пропозиції. Після завершення громадського обговорення пропозиція подається до відповідної ради на наступну сесію для прийняття рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад та делегування представника (представників) до спільної робочої групи.

У разі прийняття рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад сільський, селищний, міський голова, який ініціював об`єднання, приймає рішення про утворення спільної робочої групи з підготовки проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад та інформує про це Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідні обласну раду, обласну державну адміністрацію. Спільна робоча група формується з однакової кількості представників від кожної територіальної громади, що об`єднується. Утворення спільної робочої групи є початком процедури добровільного об`єднання територіальних громад. Спільна робоча група готує проекти відповідних рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад.

Порядок підготовки рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад визначається статтею 7 Закону № 157-VIII.

Сільські, селищні, міські голови забезпечують протягом 60 днів проведення обов`язкового громадського обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю) підготовлених спільною робочою групою проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад, за результатами якого сільські, селищні, міські голови вносять питання про його схвалення на розгляд сільських, селищних, міських рад (частина 2 статті 7 Закону № 157-VIII).

Питання про схвалення проекту рішення щодо добровільного об`єднання територіальних громад розглядається сільськими, селищними, міськими радами протягом 30 днів з дня його внесення на їх розгляд та з врахуванням результатів громадського обговорення (абзац 2 частини 2 статті 7 Закону № 157-VIII).

Схвалені сільськими, селищними, міськими радами проекти рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад у п`ятиденний строк подаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній державній адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України (частина 3 статті 7 Закону № 157-VIII).

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна державна адміністрація протягом 10 робочих днів з дня отримання проекту рішення щодо добровільного об`єднання територіальних громад готує відповідний висновок, що затверджується постановою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, розпорядженням голови обласної державної адміністрації (частина 4 статті 7 Закону № 157-VIII).

У разі відповідності проекту рішення щодо добровільного об`єднання територіальних громад Конституції та законам України сільські, селищні, міські ради приймають рішення про добровільне об`єднання територіальних громад або про проведення місцевого референдуму щодо підтримки об`єднання територіальних громад (частина 5 статті 7 Закону № 157-VIII).

У разі встановлення невідповідності проекту рішення щодо добровільного об`єднання територіальних громад Конституції та законам України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласна державна адміністрація повертає його на доопрацювання у порядку, встановленому цим Законом (частина 6 статті 7 Закону № 157-VIII).

Оцінка Верховного Суду висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що статтями розділу ІІ Закону № 157-VIII визначено умови та порядок добровільного об`єднання громадян, а також чітка послідовність дій, які тісно взаємопов`язані між собою. Так кожен наступний етап добровільного об`єднання громадян може бути розпочато виключно після закінчення попереднього.

Отже, саме дотримання послідовності всіх етапів є обов`язковою передумовою для добровільного об`єднання громадян на підставі чинного законодавства України з дотриманням Конституції України.

Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 6 Закону № 157-VIII визначено, що сільський, селищний, міський голова після прийняття відповідною радою рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад надсилає пропозицію про таке об`єднання сільському, селищному, міському голові суміжної територіальної громади. А сільський, селищний, міський голова суміжної територіальної громади в свою чергу забезпечує вивчення пропозиції щодо добровільного об`єднання територіальних громад та її громадське обговорення, яке проводиться протягом 30 днів з дня надходження такої пропозиції.

Після завершення громадського обговорення пропозиція подається до відповідної ради на наступну сесію для прийняття рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад та делегування представника (представників) до спільної робочої групи або про відмову в наданні згоди.

Тобто, першим етапом після вивчення пропозицій щодо ініціювання добровільного об`єднання територіальних громад є громадське обговорення такої ініціативи, яке проводиться протягом 30 днів з дня надходження відповідної пропозиції.

Своєю чергою Порядок проведення громадського обговорення з питань, передбачених цим Законом, визначається сільською, селищною, міською радою (частина четверта статті 5 Закону № 157-VIII).

У разі прийняття рішення про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад сільський, селищний, міський голова, який ініціював об`єднання, приймає рішення про утворення спільної робочої групи з підготовки проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад та інформує про це Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідні обласну раду, обласну державну адміністрацію. Спільна робоча група формується з однакової кількості представників від кожної територіальної громади, що об`єднується. Утворення спільної робочої групи є початком процедури добровільного об`єднання територіальних громад.

Спільна робоча група готує проекти відповідних рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад.

Частиною першою статті 7 Закону № 157-VIII визначено, що проекти рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад повинні, зокрема, містити:

1) перелік територіальних громад, що об`єднуються, із зазначенням відповідних населених пунктів;

2) визначення адміністративного центру об`єднаної територіальної громади та її найменування;

3) план організаційних заходів щодо добровільного об`єднання територіальних громад.

За приписами частини другої статті 7 Закону № 157-VIII сільські, селищні, міські голови забезпечують протягом 60 днів проведення обов`язкового громадського обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю) підготовлених спільною робочою групою проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад, за результатами якого сільські, селищні, міські голови вносять питання про його схвалення на розгляд сільських, селищних, міських рад.

Питання про схвалення проекту рішення щодо добровільного об`єднання територіальних громад розглядається сільськими, селищними, міськими радами протягом 30 днів з дня його внесення на їх розгляд та з врахуванням результатів громадського обговорення.

Тобто, після підготовки спільною робочою групою проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад, знову проводиться процедура обов`язкового громадського обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю).

В першу чергу рішення про об`єднання територіальної громади повинно бути схвалено мешканцями територіальних громад, які планується об`єднати.

Всі мешканці територіальних громад повинні бути поінформовані про проведення громадського обговорення. Інформування мешканців територіальних громад може вчинятися різними способами (наприклад, через засоби масової інформації: телебачення, радіо; надіслання через пошту особистих листів; використання електронної пошти та ін.). Таке поінформування мешканців територіальних громад про громадські обговорення може бути підтверджено в судовому порядку. Натомість, матеріали справи не містять будь-якого документального підтвердження про інформування мешканців територіальних громад про громадське обговорення зазначеного питання.

І виключно після проведення обов`язкового громадського обговорення (громадські слухання, збори громадян, інші форми консультацій з громадськістю), за результатами яких більшість громади висловить бажання щодо об`єднання територіальних громад, відповідні рішення сільських рад повинні бути схвалені сільськими радами, а схвалені сільськими, селищними, міськими радами проекти рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад у п`ятиденний строк подаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній державній адміністрації для надання висновку щодо відповідності цього проекту Конституції та законам України.

У випадку, якщо порушуються права територіальних громад, то будь-який з членів таких громад має право оскаржити відповідну дію чи рішення суб`єкта владних повноважень у суді, оскільки порушення прав місцевого самоврядування неминуче призводить до порушення прав кожного жителя відповідного муніципального утворення.

Аналізуючи обсяг встановлених судами першої та апеляційної інстанції Верховний Суд констатує, що судами не встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення даного спору, а саме: 1) чи мала місце бездіяльність Дичківського сільського голови щодо не забезпечення вивчення пропозиції щодо добровільного об`єднання територіальних громад та її громадського обговорення; 2) чи не відбулося перевищення повноважень Дичківської сільської ради під час прийняття рішення про призначення громадського обговорення пропозиції голови Великогаївської сільської ради, у зв`язку із перебиранням на себе повноваження сільського голови, наданого йому Законом № 157-VIII; 3) чи було визначено Дичківською сільською радою у відповідності до частини 4 статті 5 Закону № 157-VIII Порядок проведення громадського обговорення з питань, передбачених цим Законом, який би регламентував проведення такого громадського обговорення з означених питань, 4) згідно якого порядку було проведено громадське обговорення 24.05.2015, зокрема, в частині документального оформлення таких зборів та фіксування осіб, присутніх на цих обговореннях, порядку обрання лічильної комісії тощо; 5) яким чином було поінформовано мешканців сіл Дичківка та Красівка про проведення громадських слухань з питань добровільного об`єднання на 24.05.2015; 6) чи була проведена друга процедура обов`язкового громадського обговорення після підготовки спільною робочою групою проектів рішень щодо добровільного об`єднання територіальних громад.

Поряд із вищенаведеним Верховний Суд погоджується із доводами скаржників, що судами попередніх інстанції не надано оцінки доречним та важливим аргументам позивачів, які мають значення для правильного вирішення спору, а саме: 1) чи дотримана послідовності всіх етапів для добровільного об`єднання громадян на підставі чинного законодавства України; 2) чи мало вплив розпорядження Дичківського сільського голови від 25.05.2015 № 13 «Про зупинення рішення сесії № 327 від 21.05.2015» на подальшу процедуру добровільного об`єднання територіальних громад.

З огляду на приписи статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, далі - КАС України), обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Судове рішення має містити пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Проте, суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин справи та не з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Вказані вище обставини справи досліджені не в повному обсязі, тому для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Таким чином, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вимогам законності та обґрунтованості не відповідають, оскільки судами не з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

При цьому, Верховний суд наголошує, що відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.

В порушення вимог статті 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) висновки судів як першої так і апеляційної інстанції ґрунтуються на неповно з`ясованих обставинах справи, які мають значення для правильного вирішення спору, та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що у підсумку призвело до ухвалення необґрунтованих рішень.

Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції не встановив обставин які мають визначальне значення для правильного вирішення спору по суті, допустив порушення норм процесуального права, а тому оспорюване рішення ухвалене з порушенням Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності і обґрунтованості, а тому таке рішення підлягає скасуванню, а справа відповідно до правил статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам необхідно з`ясувати обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, викладені Верховним Судом у розділі «Оцінка Верховного Суду висновків судів, рішення яких переглядаються» цієї постанови.

Враховуючи, що згідно статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15.12.2017) предметна юрисдикція даної категорії спорів визначена за окружними адміністративними судами, то судом першої інстанції для нового судового розгляду даного спору є Львівський окружний адміністративний суд.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

З огляду на результат касаційного розгляду зміна розподілу судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити частково.

2. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року - скасувати, а справу передати справу на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду