Справа № 826/14371/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - державне підприємство «УкрНДПІцивільбуд», державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто», державне підприємство «Укрархбудінформ», державне підприємство «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, просив:

1. визнати протиправним та скасувати пункт 11 Розділу ІІ Розподілу обов`язків між першим заступником Міністра, заступниками Міністра та заступником Міністра з питань європейської інтеграції, затвердженого наказом Мінрегіону України № 73 від 28.03.2018 року «Про розподілу обов`язків та повноважень між Віце-прем`єр-міністром України - Міністром Мінрегіону України, першим заступником Міністра, заступниками Міністра та заступником Міністра з питань європейської інтеграції», яким передбачено, що заступник Міністра Парцхаладзе Л.Р. «затверджує (погоджує) будівельні норми»;

2. визнати протиправним та скасувати наказ Мінрегіону України № 87 від 11.04.2018 «Про затвердження, внесення змін до державних будівельних норм та визнання їх такими, що втратили чинність»;

3. визнати протиправним та скасувати наказ Мінрегіону України від 23.04.2018 № 100 про затвердження Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»;

4. визнати протиправними дії Мінрегіонбуду України щодо включення в пункт 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» тексту наступного змісту: «Максимально допустима висота» (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

«Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

5. визнати протиправним та нечинним текст пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Мінрегіону України від 23.04.2018 №100, а саме: «Максимально допустима висота» (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

«Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 закрито провадження у справі № 826/14371/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - державне підприємство «УкрНДПІцивільбуд», державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя, державне підприємство «Укрархбудінформ», державне підприємство «Науково-дослідний інститут будівельного виробництва» про визнання протиправними та скасування пункту 11 розділу ІІ Розподілу обов`язків, наказу № 87 від 11.04.2018, наказу № 100 від 23.04.2018, визнання протиправними дій в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправним та скасування наказу Мінрегіону України від 23.04.2018 № 100 про затвердження Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»;

- визнання протиправними дії Мінрегіонбуду України щодо включення в пункт 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» тексту наступного змісту: «Максимально допустима висота» (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

«Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова»;

- визнання протиправним та нечинним тексту пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Мінрегіону України від 23.04.2018 № 100, а саме: «Максимально допустима висота» (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме:

- сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова;

- сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно);

- селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно);

- міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно);

- міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією;

«Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування.

Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху.

Багатоквартирна забудова».

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотивами оскаржуваної ухвали є те, що оскільки наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.04.2018 № 100 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» вже визнано протиправним та нечинним за рішенням суду, то провадження у справі щодо 3-5 позовних вимог підлягає закриттю.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції порушив норми чинного законодавства, оскільки фактично обмежив право позивача на захист своїх прав у судовому порядку, що є підставою для її скасування.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Як зазначає позивач у своєму позові, з прийняттям зазначеної редакції пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» відповідач застосував дискримінаційний підхід осіб у залежності від місця проживання, знаходження об`єкту будівництва та типу населеного пункту, через що він не може здійснювати будівництво житлових будинків вище чотирьох поверхів.

Тобто, оскаржуваним наказом № 100 від 23.04.2018, яким затверджено ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», на думку позивача передбачено обмеження у реалізації громадянами прав володіння, користування та розпорядження своїм майном, що суперечить Конституції України, Конвенції з прав людини і основоположних свобод та Протоколам до неї, нормам Цивільного кодексу України.

Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушений порядок розробки ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», оскільки текст пункту 6.1.3 внесений вже після узгодження остаточної редакції ДБН, не проходив розробку КО «Інститут Генерального плану м. Києва», обговорення з громадськістю, чим порушено статтю 10 Закону України «Про будівельні норми» та постанову Кабінету Міністрів України № 543 від 30.06.2010 «Про затвердження Порядку розроблення, погодження, затвердження, внесення змін до будівельних норм та визнання їх такими, що втратили чинність».

Колегія суддів звертає увагу, що у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва знаходилася справа № 826/13433/18 за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, за участю третіх осіб - Державного підприємства «Укрархбудінформ» та ДП «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДНІПРОМІСТО» ім. Ю.М. Білоконя» про визнання протиправним та нечинним наказу.

Предметом розгляду зазначеної адміністративної справи № 826/13433/18 була правомірність наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.04.2018 № 100 «Про затвердження ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 у справі № 826/13433/18 адміністративний позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 скасовано, адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» задоволено, визнано наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.04.2018 № 100 «Про затвердження ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» протиправним та нечинним.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.06.2019 набрала законної сили у день її прийняття.

Отже, колегія суддів зауважує, що наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.04.2018 № 100 «Про затвердження ДБН Б. 2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», який складає частину предмету розгляду в даній адміністративній справі № 826/14371/18, вже визнано протиправним та нечинним за рішенням суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо: визнання протиправним та скасування наказу Мінрегіону України від 23.04.2018 № 100 про затвердження Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»; визнання протиправними дій Мінрегіонбуду України щодо включення в пункт 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» тексту наступного змісту: «Максимально допустима висота» (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме: сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова; сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно); селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно); міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно); міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно); міста чисельністю понад 100 тис. осіб - висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією; «Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування. Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху. Багатоквартирна забудова»; визнання протиправним та нечинним тексту пункту 6.1.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій», затверджений наказом Мінрегіону України від 23.04.2018 № 100, а саме: «Максимально допустима висота» (поверховість) житлової забудови визначається від чисельності населення та класифікації населеного пункту, з врахуванням встановлених обмежень щодо охорони культурної спадщини, а саме: сільські населені пункти чисельністю до 1 тис. осіб - виключно садибна забудова; сільські населені пункти чисельністю понад 1 тис. осіб - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 12м (до 4-х поверхів включно); селища (селища міського типу) - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 15м (до 5 поверхів включно); міста чисельністю до 50 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 27м (до 9-ти поверхів включно); міста чисельністю понад 50 до 100 тис. осіб включно - садибна забудова та багатоквартирні житлові будинки висотою до 48 м (до 16-ти поверхів включно); міста чисельністю понад 100 тис. осіб висотність багатоквартирної житлової забудови встановлюється містобудівною документацією; «Висота визначається без врахування шатрової покрівлі у разі її влаштування. Примітка. У разі будівництва об`єкта на складному рельєфі висота визначається з врахуванням цокольного поверху. Багатоквартирна забудова».

Вимоги апелянта про прийняття рішення по суті позовних вимог не підлягають задоволенню, оскільки за нормами КАС України це не входить до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 19.09.2019.