Справа № 120/1918/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 вересня 2019 р. Справа № 120/1918/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

про: визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134552-53 від 07.02.2019 року про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 18 276 грн. 72 коп..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 08.04.2019 року вона отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 року у сумі 18 276 грн. 72 коп.. На вказану вимогу позивач подала скаргу, за результатами розгляду якої оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) залишено без змін, а скаргу без задоволення. Проте, позивач вважає безпідставним нарахування їй єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) такою, що підлягає скасуванню, адже вона не здійснювала діяльність, не отримувала дохід від зайняття підприємницькою діяльністю. Це й стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 19.06.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві 10-денний строк для усунення недоліків (надання до суду оригіналу підтверджуючого документу про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.; обґрунтування та зазначення підстав, за наявності яких позивач вважає оспорювану вимогу протиправною та просить її скасувати).

15.07.2019 року за вх. № 36495 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію № 61 від 08.07.2019 року про сплату судового збору у сумі 768 грн. 40 коп..

Ухвалою від 19.07.2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 13.08.2019 року.

09.08.2019 року за вх. № 41294 представником відповідача надано до суду відзив, в якому він з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне. Так, згідно інформації з ІС «Податковий блок» позивач як фізична особа-підприємець перебуває на обліку як платник податків з 30.10.2013 року. Цього ж дня вона взята на облік як платник єдиного соціального внеску в управлінні Пенсійного фонду України в Козятинському районі. Згідно даних інтегрованої картки платника податків за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску станом на 07.02.2019 року у сумі 18 276 грн. 72 коп., у зв`язку з чим їй і було надіслано оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки). При цьому, відповідач звертає увагу, що фізичні особи-підприємці, які є одночасно найманими працівниками не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як фізичної особи-підприємця. Більш того, з 01.01.2017 року у зв`язку зі змінами діючого законодавства платник єдиного соціального внеску, який не отримав дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. Таким чином, спірна вимога є правомірною.

13.08.2019 року за вх. № 41668 позивачем подано до суду заяву про відкладення судового засідання на іншу дату, з огляду на те, що вона бажає скористатись своїм правом на правову допомогу та на захист її інтересів в судовому засіданні адвокатом.

У судовому засіданні 13.08.2019 року представник відповідача не заперечував проти задоволення вказаної заяви та відкладення судового зсідання на іншу дату. Судове засіданні відкладено на 10.09.2019 року.

У судове засідання 10.09.2019 року представник відповідача не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причин неявки суду не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що оскаржувану вимогу вважає протиправною з огляду на те, що позивач у період, за який нараховано боргу зі сплати єдиного соціального внеску, підприємницьку діяльність фактично не здійснювала, о офіційно працювала, що підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці. Тому цей період єдиний соціальний внесок за неї сплачував роботодавець. Тож винесення контролюючим органом оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) призводить до подвійного оподаткування позивача, що є неприпустимим та суперечить вимогам діючого законодавства. Крім того, відповідач не надав акту перевірки, на підставі якого було винесено оспорювану вимогу. Судове засідання відкладено на 17.09.2019 року.

17.09.2019 вх. № 46053 позивачем через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника. До вказаної заяви позивач додала належним чином засвідчену копію рішення про результати розгляду скарги від 24.05.2019 року за вих. № 23921/16/99-99-11-05-08-25, належним чином засвідчену копію опису документів, що надаються фізичною особою для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням» та копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134552-53 від 07.02.2019 року.

Цього ж дня за вх. № 46075 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області через канцелярію суду подано клопотання про заміну відповідача правонаступником - на Головне управління ДПС у Вінницькій області.

У судове засідання 17.09.2019 року представник відповідача не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 17.09.2019 року задоволено клопотання про заміну відповідача правонаступником на ГУ ДПС у Вінницькій області.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач, згідно із даними інформаційної системи «Податковий блок», зареєстрований 30.10.2013 року за № 0005625 Козятинською районною державною адміністрацією, як фізична особа-підприємець.

31.10.2013 року за № 10 позивача взято на податковий облік Козятинським управлінням відповідача.

З 03.09.2012 року по теперішній час позивач працює в комунальному навчальному закладі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 2 Козятинської міської ради Вінницької області».

07.02.2019 року відповідачем прийнято вимогу № Ф-134552-53 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 18 276 грн. 72 коп..

10.04.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 1005625 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача.

18.04.2019 року позивач звернулась зі скаргою до ДФС України, в якій просила скасувати спірну вимогу. ДФС України за результатами розгляду вказаної скарги залишила її без задоволення, з огляду на те, що позивач перебуває на обліку в органах доходів і зборів як фізична особа-підприємець та на дату формування оскаржуваної вимоги не перебувала в стані припинення підприємницької діяльності. Рішення про припинення підприємницької діяльності позивачем прийнято лише 10.04.2019 року. Відповідно до даних інформаційної системи органу доходів і зборів позивача, загальна сума заборгованості, станом на 31.01.2019 року становить 18 276 грн. 72 коп.. На підставі цих даних відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Згідно з вимогами ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до вимог ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

П. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема, абз. 3 частини 8 зазначеної статті передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У відповідно до абз. 1 п.2 ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як передбачено ч. 12 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Ст. 6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок

Згідно ч. 4 ст. 5 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обов`язки платників єдиного внеску виникають у фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичних осіб, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців".

У ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на звільнення від сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ч. 1-4 ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 року за № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за № 508/26953 (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до пп. 2 - 4 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

У свою чергу, відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця подається один з таких документів: 1) заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням; 2) ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у зв`язку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою.

Системний аналіз норм свідчить, що особа з моменту внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про свою реєстрацію та взяття на облік в органах державної фіскальної служби зобов`язана сплачувати податки. Разом з тим, такий обов`язок в особи припиняється у зв`язку з внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про припинення фізичної особи-підприємця. Особа фактично не здійснюючи підприємницької діяльності, залишається у статусі фізичної особи-підприємця та зобов`язана сплачувати єдиний соціальний внесок. У чинному законодавстві передбачена можливість звільнення від сплати єдиного соціального внеску. Так, можуть бути звільнені від сплати єдиного соціального внеску фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що не отримання прибутку фізичною особою-підприємцем не означає того, що його діяльність як фізичної особи-підприємця зупинена. Більш того, з 01.01.2017 року підприємці зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок незалежно від отриманого доходу (прибутку) у звітному кварталі, або окремому місяці звітного кварталу.

З матеріалів справи вбачається наступне.

У період з 30.10.2013 року по 10.04.2019 року позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець та була зобов`язана сплачувати єдиний соціальний внесок. Згідно інтегрованої картки платника податків за позивачем рахується заборгованість у сумі 18 276 грн. 72 коп. Спірна вимога складена станом на 31.01.2019 року. Заборгованість виникла за період 2017-2019 років.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо неповідомлення про проведення документальної перевірки та ненадання власне самого акту перевірки, за результатами якої потрібно формувати вимогу про сплату боргу (недоїмки), оскільки оскаржувана вимога сформована у відповідності до вимог ст. 25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Цей факт підтверджується й самою вимогою № Ф-134552-53 від 07.02.2019 року, в якій підкреслено «на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів».

Що стосується посилання позивача на те, що у 2017-2019 роках, була офіційно працевлаштована та роботодавець сплачував за неї єдиний соціальний внесок, суд зазначає наступне.

Чинним законодавством передбачено виключний перелік підстав для звільнення від сплати єдиного соціального внеску. Фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу можуть бути звільнені від сплати єдиного соціального внеску. Вказане положення не містить виключень та не передбачає розширеного тлумачення.

У п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платниками єдиного соціального внеску є фізичні особи-підприємці. Суд звертає увагу, що вказана норма не містить жодних застережень щодо офіційного працевлаштування таких фізичних осіб-підприємців. При цьому, сплата роботодавцем за позивача єдиного соціального внеску, як за працівника свого підприємства, не створює ситуації подвійного оподаткування.

Позивачем не надано до суду жодних доказів, що б свідчили про можливість звільнення його від сплати єдиного соціального внеску.

Одночасно суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо того, що зняття з обліку платників єдиного внеску фізичних осіб-підприємців здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, оскільки оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) була сформована відповідачем не у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності позивачем, а станом на 31.01.2019 року, тобто до припинення підприємницької діяльності позивачем, яке відбулось 10.04.2019 року.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивач досі перебуває на обліку, оскільки це не є предметом розгляду даної справи.

Перевіривши та оцінивши у сукупності всі докази суд дійшов висновку про те, що суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуване рішення, діяв на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, позовна вимога щодо визнання протиправною вимоги про сплату боргу (недоїмки) Ф-134552-53 від 07.02.2019 року не підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134552-53 від 07.02.2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок визнання протиправним акта індивідуальної дії та його скасування у повному обсязі чи частково. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання акта індивідуальної дії протиправним, неминучим є його скасування в повному обсязі чи частково.

З огляду на те, що суд позовну вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134552-53 від 07.02.2019 року залишив без задоволення, відповідно позовна вимога щодо її скасування також не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 року за № 449, та ст. 2, 9, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134552-53 від 07.02.2019 року у сумі 18 276 грн. 72 коп. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21100)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.09.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна