Справа № 420/1943/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1943/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи на 2019 рік;

- зобов`язати відповідача включити позивача в реєстр платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік.

Ухвалами суду від 22.04.2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 13.06.2019 року: продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; від 20.08.2019 року: розгляд справи по суті почато спочатку згідно ч. 5 ст. 223 КАС України.

В судовому засіданні 20.08.2019 року після вступного слова представників сторін останніми суду подані заяви з проханням продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. (а.с.169-170)

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194, ч.ч. 1, 3, 9 ст. 205 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, із зазначенням таких фактичних обставин:

- позивача зареєстровано як юридичну особу 01.09.2016, взято на облік органами податкової державної служби 01.09.2016, він перебуває на обліку в Тарутинському відділенні Арцизької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області та з 01.09.2016 перебуває на спрощеній системі оподаткування, якому присвоєно статус платника єдиного податку четвертої групи у 2018 році;

- 18.02.2018 р. позивачем було подано податкову декларацію з плати за землю за період 2018 рік за допомогою електронної системи, що підтверджується квитанцією № 2 від 18.02.2018 р. Відповідно до розрахунку податкового зобов`язання зазначеної декларації, річна сума плати за землю становить 20215,00 грн., тобто 1684,59 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що всі грошові зобов`язання з плати за землю ним виконуються вчасно та в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями за січень жовтень 2018 року. Плата за землю за листопад, грудень 2018 р., а також авансова сума на наступний період - 2019 рік була сплачена одним платіжним дорученням № 1275 від 27 грудня 2018 р., що загалом становило 4860,00 грн.;

- на початку березня 2019 р. позивачем було отримано листи Ізмаїльського управління ГУ ДФС в Одеській області від 22.02.2019 р. № 3391/10/15-32-52-06-06, від 22.02.2019 р. № 3389/10/15-32-52-06-06, відповідно до яких позивач, станом на 1 січня 2019 має податковий борг у сумі 690,58 грн. за кодом бюджетної класифікації (орендна плата з юридичних осіб), що є порушенням п. 291.51.3 п. 291.51 ст. 291 ПК України і, як наслідок, не є платником податку четвертої групи у 2019 році, а з 01.01.2019 р. є платником податків на загальній системі оподаткування та є платником податку на прибуток. У зв`язку із цим, податкові декларації позивача як платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік від 18.02.2019 р. № , 18.02.2019 р. № , 18.02.2019 № , 19.02.2019 р. № , 19.02.2019 р. № , 20.02.2019 р. № вважаються неподаними у зв`язку із порушенням вимог п. 48.4 ст. 48 ПК України (невідповідність сутності податку);

- після ознайомлення із текстом даних листів, позивачем було виявлено, що плата за землю за листопад, грудень 2018 року була помилково сплачена на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (податок на доходи фізичних осіб), замість рахунку Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю), внаслідок чого у підприємства нібито утворилась податкова заборгованість і його було позбавлено статусу платника податку четвертої групи у 2019 році;

- під час здійснення своїх дій відповідач керувався абз. 2 п. 299.11 ст. 299 ПК України, в якому зазначено, що в разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення. Підсумовуючи зазначені пункти Податкового кодексу України, можна дійти висновку, що після виявлення відповідного порушення платник зобов`язаний самостійно перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування;

- відповідно до платіжного доручення № 1275 від 27 грудня 2018 р., позивачем у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, здійснило оплату податкового зобов`язання за землю за листопад, грудень 2018 р., а також сплатило авансову суму на наступний період 2019 рік одним платіжним дорученням, що загалом становило 4860,00 грн., зазначивши вірний код бюджетної класифікації 37907783 і призначення платежу ПДФО з орендної плати за землю, проте помилково у платіжному дорученні № 1275 від 27 грудня 2018 р. невірно вказало розрахунковий рахунок, на який сплачено кошти - сплативши ці кошти на рахунок № НОМЕР_1 (податок на доходи фізичних осіб), замість рахунку № НОМЕР_2 (плата за землю). Оскільки суми, які підлягають перерахуванню до державного бюджету зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення розрахункового рахунку чи коду бюджетної класифікації в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК України строк. Така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 23.11.2016 року К/800/21587/16;

- податкова вимога відповідачем на суму податкового боргу у сумі 690,58 грн. не формувалася та відповідно, на адресу ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» не направлялась, а інформація про анулювання позивача як платника податку четвертої групи у 2019 році стала відома позивачу через три місяці після її фактичного анулювання шляхом отримання листів про відмову у прийнятті звітності та про наявність податкового боргу у сумі 690,58 грн.;

- позивач вважає, що дії відповідача по відмові у прийнятті звітності і анулюванні реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на 2019 рік повинні бути визнані судом протиправними і незаконними, а відтак ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» має бути визнана платником податку четвертої групи у 2019 році;

- на протязі усієї своєї господарської діяльності ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» належним чином виконувало усі свої податкові зобов`язання;

- податковий борг у сумі 690,58 грн. був сплачений позивачем на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю), що підтверджується копією платіжного доручення № 1379 від 22 лютого 2019 р. та скріншотом з електронного кабінету платників податків. Крім того, на підтвердження реальності дій з оренди землі, позивач надає до суду копію договору оренди землі № 214 від 16 листопада 2016 р., укладеного з Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області;

- згідно п. 299.10 ст. 299 ПК України, підставами для анулювання реєстрації платника єдиного податку можуть бути: подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування; припинення дії юридичної особи; якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку 4 групи за попередній період становить менш як 75 %; якщо платником єдиного податку 4 групи не подано податкову звітність. Таким чином, законодавством не передбачена така підстава для анулювання контролюючим органом реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, як помилкове визначення коду бюджетної класифікації під час сплати суми податкового зобов`язання. Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного Суду від 12 квітня 2018 року по справі № 804/2100/17.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав адміністративний позов повністю, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, із зазначенням таких фактичних обставин:

- відповідно ІС «Податковий блок», а саме інтегрованих карток платника по ТОВ «Тарутинська зернова компанія» станом на 01.01.2019 рахується податковий борг в сумі 690,58 грн. за кодом бюджетної класифікації (орендна плата з юридичних осіб). Листом ГУ ДФС в Одеській області від 22.02.2019 було повідомлено позивача, що він не є платником єдиного податку четвертої групи у 2019 році. З 01.01.2019 підприємство є платником податків на загальній системі оподаткування та є, зокрема, платником податку на прибуток. Також листом від 22.02.2019 № 3389/10/15-32-52-06-06 повідомлено про відмову у прийнятті звітності;

- фактичні обставини справи полягають у тому, що позивачем згідно системи ІС «Податковий блок» станом на 01.01.2019 року в ІКПП платника податку рахується податковий борг, що в свою чергу є підставою для відмови в реєстрації платника податків четвертої групи;

- сільськогосподарські товаровиробники (пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, зі змінами й доповненнями), які обирають спрощену систему оподаткування та реєструються платниками єдиного податку четвертої групи, для включення до Реєстру платників єдиного податку четвертої групи повинні відповідати таким вимогам: мати сільськогосподарські угіддя, та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому в користування, у тому числі на умовах оренди, які складають об`єкт оподаткування єдиного податку четвертої групи (п. 292 1.1 ст. 292 1 ПКУ); частка доходу сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік повинна дорівнювати або перевищувати 75 відсотків загального доходу сільськогосподарського товаровиробника (пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПКУ); відсутність податкового боргу станом на 1 січня базового (звітного) року (пп. 291.5 1.3 п. 291.5 1 ст. 291 ПКУ); подання не пізніше 20 лютого загальної та звітної податкових декларацій із єдиного податку четвертої групи з додатками: розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва й відомості (довідку) про наявність земельних ділянок (пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПКУ); саме подання не пізніше 20 лютого загальної та звітної податкових декларацій із єдиного податку четвертої групи з додатками є підставою для розгляду питання щодо можливості переходу сільськогосподарського товаровиробника на спрощену систему оподаткування й реєстрації платником єдиного податку четвертої групи. Рішення про включення сільськогосподарського товаровиробника до Реєстру платників єдиного податку четвертої групи приймається після виконання перевірки дотримання зазначених вище вимог обрання спрощеної системи, а також камеральної перевірки поданих податкових декларацій із єдиного податку четвертої групи, термін проведення якої встановлений п. 76.3 ст. 76 ПКУ та складає тридцять календарних днів;

- контролюючий орган у разі встановлення невідповідності вище зазначених вимог за місцем обліку (місцезнаходженням) юридичної особи надає вмотивований лист відповідь про те, що підприємство не є платником єдиного податку четвертої групи у 2019 році, а з 01.01.2019 підприємство є платником податків на загальній системі оподаткування та є зокрема, платником податку на прибуток;

- на лист позивача від 22.02.2019 № 29 контролюючий орган відповідь не надавав, з огляду на те, що цей лист не містив обставин, за яких необхідно було надавати відповідь, а мав інформаційний характер.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.02.2019 року щодо позивача, , види діяльності: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 01.21 Вирощування винограду, 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників, 01.50 Змішане сільське господарство, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. (а.с.24-29)

Відповідно до довідки, наданої Арцизькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області позивачу, підприємство позивача у 2018 році є платником спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності четвертої групи сільськогосподарський товаровиробник відповідно до п. 295.9 ст. 295 , п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI. (а.с.34)

Згідно зі змістом листа відповідача від 22.02.2019 року № 3391/10/15-32-52-06-06 (а.с.35-36), Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до функцій контролюючих органів, визначених ст. 191 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) (далі ПКУ), та в межах компетенції, повідомило позивача, зокрема, що:

- платники єдиного податку четвертої групи - це сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків (абз. 4 п. 291.4 ст. 291 ПКУ);

- для набуття (підтвердження) статусу платника єдиного податку четвертої групи сільськогосподарським товаровиробникам необхідно дотримуватись певних умов, а саме: мати у наявності земельні ділянки відповідного призначення; частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік не повинна бути меншою 75 відсотків; подати до контролюючих органів загальну та звітні декларації з додатками у терміни; передбачені законодавством;

- поряд з цим, згідно з п. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПКУ не може бути платником єдиного податку четвертої групи «суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин)»;

- суб`єкти господарювання, які не дотримались хоча б однієї із зазначених умов, не можуть обрати спрощену систему оподаткування четвертої групи;

- відповідно ІС «Податковий блок», а саме інтегрованих карток платника (ІКП) по ТОВ «Тарутинська зернова компанія» () станом на 1 січня 2019 року рахується податковий борг в сумі 690,58 грн. за кодом бюджетної класифікації (орендна плата з юридичних осіб);

- таким чином, ТОВ «Тарутинська зернова компанія» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2019 році;

- з 01.01.2019 підприємство є платником податків на загальній системі оподаткування та є, зокрема, платником податку на прибуток.

Позивач листом, вих. № 29 від 22.02.2019 року (а.с.135), повідомив Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області, зокрема, що:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи 40799320) зареєстровано як юридична особа 01.09.2016, взято на облік органами податкової державної служби 01.09.2016, перебуває на обліку в Тарутинському відділенні Арцизької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області та з 01.09.2016 перебуває на спрощеній системі оподаткування, якому присвоєно статус платника єдиного податку четвертої групи у 2018 році;

- товариство щорічно подає податкову декларацію з плати за землю за допомогою електронної системи декларування, оплата здійснюється на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю). Товариство зазначає, що всі грошові зобов`язання з плати за землю ним виконуються вчасно та в повному обсязі;

- однак, плата за землю за листопад, грудень 2018 року була помилково сплачена товариством на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (податок на доходи фізичних осіб), замість рахунку Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю);

- на сьогоднішній день, для уникнення розбіжностей, товариство повторно перерахувало кошти у розмірі 690,58 грн. на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі, при цьому вірно зазначило номер рахунку в платіжному дорученні 5462 (плата за землю).

Судом також встановлено, що 18.02.2018 року позивачем подана та прийнята Державною фіскальною службою України податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік, відповідної до якої річна сума зобов`язання, що підлягає сплаті за даними платника, нарахована на 2018 рік, складає усього 20215,00 грн.; з січня по грудень по 1684,58 грн. (а.с.39-43)

Відповідно до платіжних доручень: № 525 від 26.02.2018 року; № 605 від 29.03.2018 року; № 668 від 27.04.2018 року; № 749 від 29.05.2018 року; № 774 від 26.06.2018 року; № 889 від 27.07.2018 року; № 994 від 29.08.2018 року; № 1074 від 26.09.2018 року; № 1173 від 29.10.2018 року; № 1215 віл 29.11.2018 року (а.с.44-53):

- платник: ТОВ «Тарутинська зернова компанія»

- отримувач: УК у Тарутинському районі

- банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області / Казначейство України (ел. адм. подат.)

- сума: 1684,59 грн. / 1684,58 грн.

- кредит рах. № 0462

- призначення платежу: *;101;40799320; Орендна плата з юр. осіб за зем. ділянки держ. власності і (с. Ламбровка) за: грудень 2017 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2018 року. Нараховано та перераховано повністю.

Також, відповідно до платіжного доручення № 1275 від 27 грудня 2018 року (а.с.54):

- платник: ТОВ «Тарутинська зернова компанія»

- отримувач: УДКСУ в Тарутинському районі

- банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

- сума: 4860,00 грн.

- кредит рах. № 5462

- призначення платежу: *;11010400;40799320; ПДФО з орендної плати за за землю з фіз. осіб за 2018 р. ( ОСОБА_1 с/р) за: грудень 2017 року, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2018 року. Нараховано та перераховано повністю.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи на 2019 рік, позивач звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.37-38, 85-64, 85-95, 154-156):

- листа відповідача від 22.02.2019 року № 3389/10/15-32-52-06-06 «Повідомлення про відмову у прийнятті звітності», яким позивача повідомлено, що податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік вважаються не поданими у зв`язку з порушенням вимог п. 48.4 ст. 48 Кодексу (невідповідність сутності податку);

- скріншоту з електронного кабінету позивача;

- договору оренди землі № 214 від 16 листопада 2016 року, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, як Орендодавцем, та позивачем, як Орендарем;

- платіжного доручення № 1379 від 22.02.2019 року на суму 690,58 грн.;

- бухгалтерської довідки позивача, вих. № 43 від 13.08.2019 року, відповідно до якої станом на 27.12.2018 року по податку на доходи фіз. осіб, що підлягає сплаті податковими агентами, із доходів платника податку, нараховано станом на 27.12.2018 р. 732417,62 грн. сплачено станом на 27.12.2018 р. 737277,62 грн. Таким чином виникає передплата на суму 4860,00 грн.;

- оборотно-сальдових відомостей по рахунку 641 з ПДФО з 01.01.2018 по 27.12.2018 р., відповідно до якого сальдо на кінець: дебет 4860,00 грн.;

- картки рахунку 641 за 01.01.2018 27.12.2018, відповідно до якої поточне сальдо 4860,00 грн.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем до суду також надано копії, зокрема (а.с.77-78, 159-161):

- виписки з інтегрованої картки позивача, як платника податку на доходи фізичних осіб, відповідно до якої 27.12.2018 року зараховано 27.12.2018 сплата суми податків і зборів, платіжне доручення № 1275 від 27.12.2018 4860 грн.;

- виписки з інтегрованої картки позивача, як платника податку (Оренда плата з юридичних осіб) по Ламбрівській сільраді, відповідно до якої: 31.12.2018 року сальдо на початок року, недоїмка 690,58 грн.; 28.01.2019 року зменшення боргу минулих років Податковий розрахунок земельного податку № по Платіжне доручення № 1324 від 28.01.2019 року сума операції 690,58 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп.пп. 14.1.175, 14.1.234, 14.1.235, 14.1.262 п. 14.1 ст. 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:

податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання;

сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

частка сільськогосподарського товаровиробництва для цілей глави 1 розділу XIVцього Кодексу - питома вага доходу сільськогосподарського товаровиробника, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, у загальній сумі його доходу, що враховується під час визначення права такого товаровиробника на реєстрацію як платника податку.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Відповідно до п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно із пп. 4 п. 291.4 ст. 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, четверта група - сільськогосподарські товаровиробники:

а) юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків;

б) фізичні особи - підприємці, які провадять діяльність виключно в межах фермерського господарства, зареєстрованого відповідно до Закону України "Про фермерське господарство", за умови виконання сукупності таких вимог:

здійснюють виключно вирощування, відгодовування сільськогосподарської продукції, збирання, вилов, переробку такої власновирощеної або відгодованої продукції та її продаж;

провадять господарську діяльність (крім постачання) за місцем податкової адреси;

не використовують працю найманих осіб;

членами фермерського господарства такої фізичної особи є лише члени її сім`ї у визначенні частини другої статті 3 Сімейного кодексу України;

площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у власності та/або користуванні членів фермерського господарства становить не менше двох гектарів, але не більше 20 гектарів.

Відповідно до п. 291.5-1 ст. 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:

суб`єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);

суб`єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, вин виноградних, вин плодово-ягідних та/або напоїв медових, вироблених та розлитих у споживчу тару малими виробництвами виноробної продукції з виноматеріалів виключно власного виробництва (не придбаних), отриманих шляхом переробки плодів, ягід, винограду, меду власного виробництва, а також крім електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії (за умови, що дохід від реалізації такої енергії не перевищує 25 відсотків доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) такого суб`єкта господарювання);

суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно із пп. 295.9.1 п. 295.1 ст. 295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).

Згідно із п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.

Відповідно до п. 299.11 ст. 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Згідно із п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, а саме:

Так, відповідно до довідки, наданої Арцизькою об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області позивачу, підприємство позивача у 2018 році є платником спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності четвертої групи сільськогосподарський товаровиробник відповідно до п. 295.9 ст. 295 , п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI.

З вищенаведеного вбачається, що у 2018 році підприємство позивача вже обрало спрощену систему оподаткування четвертої групи та було платником спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності четвертої групи.

Згідно із п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у передбачених цим пунктом випадках.

Проте, згідно зі змістом листа відповідача від 22.02.2019 року № 3391/10/15-32-52-06-06, Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до функцій контролюючих органів, визначених ст. 191 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) (далі ПКУ), та в межах компетенції, повідомило позивача, зокрема, що:

- згідно з п. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПКУ не може бути платником єдиного податку четвертої групи «суб`єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин)»;

- суб`єкти господарювання, які не дотримались хоча б однієї із зазначених умов, не можуть обрати спрощену систему оподаткування четвертої групи;

- відповідно ІС «Податковий блок», а саме інтегрованих карток платника (ІКП) по ТОВ «Тарутинська зернова компанія» () станом на 1 січня 2019 року рахується податковий борг в сумі 690,58 грн. за кодом бюджетної класифікації (орендна плата з юридичних осіб);

- таким чином, ТОВ «Тарутинська зернова компанія» () не є платником єдиного податку четвертої групи у 2019 році;

- з 01.01.2019 підприємство є платником податків на загальній системі оподаткування та є, зокрема, платником податку на прибуток.

Отже, встановлені відповідачем обставини та здійснені на їх підставі висновки, зазначені у листі від 22.02.2019 року № 3391/10/15-32-52-06-06, не відповідають ні обставинам щодо фактичного обрання позивачем спрощеної системи оподаткування четвертої групи та того, що він вже став платником спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності четвертої групи, ні правовим підставам та порядку (шляху) анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи.

Крім того, відповідно до п. 299.11 ст. 299 ПК України, зокрема, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Отже, обставини, зазначені у листі від 22.02.2019 року № 3391/10/15-32-52-06-06, виявлені відповідачем не у спосіб, встановлений п. 299.11 ст. 299 ПК України.

При цьому, посилання відповідача у заявах по суті справи на те, що контролюючий орган у разі встановлення невідповідності вище зазначених вимог за місцем обліку (місцезнаходженням) юридичної особи надає вмотивований лист відповідь про те, що підприємство не є платником єдиного податку четвертої групи є необґрунтованим та законодавчо безпідставним.

Також, суд звертає увагу позивача, що в даному випадку, згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, податкова вимога не надсилається (не вручається), оскільки загальна сума податкового боргу позивача, зазначена відповідачем (690,58 грн.), не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Додатково слід зазначити, що позивач листом, вих. № 29 від 22.02.2019 року, повідомив Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області, зокрема, що:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи 40799320) зареєстровано як юридична особа 01.09.2016, взято на облік органами податкової державної служби 01.09.2016, перебуває на обліку в Тарутинському відділенні Арцизької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області та з 01.09.2016 перебуває на спрощеній системі оподаткування, якому присвоєно статус платника єдиного податку четвертої групи у 2018 році;

- товариство щорічно подає податкову декларацію з плати за землю за допомогою електронної системи декларування, оплата здійснюється на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю). Товариство зазначає, що всі грошові зобов`язання з плати за землю ним виконуються вчасно та в повному обсязі;

- однак, плата за землю за листопад, грудень 2018 року була помилково сплачена товариством на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (податок на доходи фізичних осіб), замість рахунку Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю);

- на сьогоднішній день, для уникнення розбіжностей, товариство повторно перерахувало кошти у розмірі 690,58 грн. на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі, при цьому вірно зазначило номер рахунку в платіжному дорученні 5462 (плата за землю).

В судовому засіданні представниками сторін визнано, та з урахуванням досліджених судом вищенаведених доказів, зокрема, платіжних доручень, інтегрованих карток позивача як платника податків тощо, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, що станом на 1 січня 2019 року позивач не мав податкового боргу перед Державним бюджетом України, відповідно, відсутні обставини-підстави, зазначені в пп. 291.5-1.3 п. 291.5-1 ст. 291 ПК України, які перешкоджають бути платниками єдиного податку четвертої групи.

При цьому суд повторно звертає увагу відповідача, що позивач вже є таким платником.

Помилкова сплата позивачем на рахунок Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (податок на доходи фізичних осіб), замість рахунку Управління казначейства в Тарутинському районі № 5462 (плата за землю) не спростовує факт відсутності у позивача станом на 1 січня 2019 року податкового боргу перед Державним бюджетом України.

Відтак, позивач, як платник податків, вчинив дії, спрямовані на перерахування суми грошового зобов`язання до Державного бюджету. Помилкове визначення під час сплати суми податкового зобов`язання кредитного рахунку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений Податковим кодексом України строк, а відтак i для висновку про наявність у позивача станом на 1 січня 2019 року податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб.

На виконання ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд врахував висновки щодо застосування норм права, викладені, зокрема, в постанові Верховного Суду від 12.04.2018 року по справі № 804/2100/17 (адміністративне провадження № К/9901/3408/17) тощо.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновку, що:

- позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи;

- дії щодо анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку четвертої групи на 2019 рік вчинені відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій; недобросовісно; нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, відповідно, вони є протиправними, відповідно

- адміністративний позов, в тому числі похідні вимоги позивача зобов`язального характеру, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 99801 від 16.04.2019 року про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову у сумі 1921,00 грн. (а.с.63)

Відповідно, стягненню з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» підлягає судовий збір в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

В повному обсязі рішення складено з урахуванням часу проходження головуючим суддею тренінгу для тренерів на тему: «Врегулювання спорів за участю судді (ВСС) в адміністративному судочинстві», 18 19 вересня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 194, 205, 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» (місцезнаходження: Комплекс будівель і споруд № 12, с. Юр`ївка, Тарутинський район, Одеська область, 68533, ідентифікаційний код юридичної особи: 40799320) до Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; ідентифікаційний код юридичної особи: 39398646) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи на 2019 рік Товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія».

Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області включити Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» в реєстр платників єдиного податку, як платника єдиного податку четвертої групи на 2019 рік.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕССЕМ» суму судового збору в розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова

.