Справа № 320/5825/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5825/18 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Земляної Г.В.
суддів Лічевецького І.О., Парінова А.Б.
за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року
у справі №320/5825/18
за позовом ОСОБА_1
до відповідача Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України
про визнання відмови протиправною та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України у якому просив суд:
- визнати протиправною відмову начальника Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України у виплаті, належної грошової компенсації за не отримане речове майно в сумі 78243 (сімдесят вісім двісті сорок три) грн. 07 коп.
- стягнути з Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 , належну грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 78243 (сімдесят вісім двісті сорок три) грн. 07 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . За час проходження військової служби в Збройних Силах України він не отримував належним чином необхідне йому речове майно, у зв`язку з чим змушений був купувати його за власні кошти. 31.08.2018 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 позивача звільнено у запас Збройних Сил України, однак відповідач під час звільнення позивача з військової служби у запас та в день виключення зі списків особового складу частини грошової компенсації не виплатив. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно є протиправною. Крім того, вказує на те, що лише після звільнення його з військової служби відповідач надав йому довідку про вартість речового майна, що належить до виплати, відповідно до якої сума невиплаченої грошової компенсації за не отримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини складає 78 243,07 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову начальника Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України у виплаті ОСОБА_1 , належної грошової компенсації за не отримане речове майно в сумі 78243 (сімдесят вісім двісті сорок три) грн. 07 коп. Стягнуто з Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 , належну грошову компенсацію за не отримане речове майно в сумі 78243 грн. 07 коп.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивачем відзив на апеляційну скаргу подано не було.
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні полковника.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31 серпня 2018 року №543, полковника ОСОБА_1 , звільненого наказом командувача Збройних Сил України від 29 серпня 2018 року №543 у запас за пунктом 2 підпунктом "к" частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та направлено на військовий облік до Броварського об`єднаного міського військового комісаріату Київської області.
Одночасно з виключенням із списків особового складу військової частини, з позивачем проведено остаточний розрахунок, що включає щомісячну премію, додаткову премію, оклад за військовим званням, надбавку за особливості проходження служби.
Однак під час звільнення позивача з військової служби у запас та в день виключення зі списків особового складу відповідач грошової компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно не виплатив.
Разом з тим, Військова частина НОМЕР_1 видала позивачу довідку №548 про вартість речового майна, що належить до видачі, відповідно до якої сума невиплаченої позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини складає 78423,07 грн.
Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у виплаті, належної грошової компенсації протиправною, звернувся до суду з даним позовом, за захистом порушеного права.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час підписання наказу №543 від 29.08.2018 про звільнення ОСОБА_1 , останній мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав в період проходження військової служби.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Отже, останнім днем військової служби позивача (днем фактичного звільнення) є день виключення його із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , тобто - 29.08.2018.
Як передбачено ст. 2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, речове забезпечення військовослужбовців» здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок № 178).
Відповідно до п. 1 Порядку № 178, вказаний Порядок визначає механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони (далі - військовослужбовці) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація).
Так, п. 3-5 Порядку №178, встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року , та оформляється згідно з додатком.
З аналізу тексту Порядку № 178 видно, що грошова компенсація вартості за неотримане речове майно виплачується військовослужбовцю з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби (пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).
Матеріал справи містять наказ №543 від 29.08.2018 про звільнення з військової служби у запас ОСОБА_1 та довідку про вартість речового майна, а також рапорт позивача про виплату ОСОБА_1 грошової компенсації ( а.с. 6-10).
Отже, оскільки позивачем дотримано порядок звернення за грошовою компенсацією вартості неотриманого речового майна, у суб`єкта владних повноважень відсутні підстави для відмови.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на час підписання наказу №543 від 29.08.2018 про звільнення ОСОБА_1 , останній мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав в період проходження військової служби.
Отже, виходячи з аналізу наведених норм у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов обґрунтованих висновків, що позивачем доведено право на отримання грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, а відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Колегія суддів зазначає, що відповідач не надав до суду доказів виплати грошової компенсації, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та висновками суду.
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що судом першої інстанції вже була надана оцінна вказаним доводам, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому не дивлячись, що апелянт посилається на винесення рішення суду першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, однак апеляційна скарга, не містить зазначення порушення яких саме норм КАС України допущено порушення судом першої інстанції, а колегією суддів в свою чергу не встановлено обставин, передбачених статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду першої інстанції може бути скасовано.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Центру забезпечення діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

А.Б. Парінов