Справа № 520/6501/19
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 р.Справа № 520/6501/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Волошин Д.А., м. Харків, повний текст складено 22.07.19 року по справі № 520/6501/19

за позовом ОСОБА_1

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Молочко Івана Григоровича про стягнення виконавчого збору від 14.06.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору, винесена державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавцем Молочко І.Г., є такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства та Закону України "Про виконавче провадження", а отже підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2019р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про скасування постанови задоволено. Скасовано постанову державного виконавця державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Молочко Івана Григоровича про стягнення виконавчого збору від 14.06.2019 р.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міжрайонним відділом державної виконавчої служби подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що дане рішення суду підлягає скасуванню, оскільки є невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, та суд, приймаючи дане рішення, неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що державний виконавець правомірно виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору після відкриття виконавчого провадження, як це передбачено нормами діючого законодавства. Вказує, що добровільне виконання боржником рішення про вселення у встановлений державним виконавцем строк, свідчить лише про те, що у відношенні боржника не буде винесено державним виконавцем постанови про накладення штрафу, але аж ніяк не означає, що у відношенні боржника не може бути винесена постанова про стягнення виконавчого збору. Зазначає, що державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишляпському районах Головного управління юстиції у Харківській області Молочко І.Г., прийнявши постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, діяв правомірно, в рамках діючого законодавства, а тому постанова державного виконавця від 14.06.2019 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 8346 грн. з боржника ОСОБА_1 є законною та такою, яка прийнята відповідно до норм діючого законодавства, а тому підлягає виконанню у повному обсязі боржником. На підставі вищевикладеного просить апеляційну скаргу задовольнити, а Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2019р (Справа №520/6501/19) скасувати повністю. Ухвалити нове Рішення, яким відмовити повністю в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах Головного управління юстиції у Харківській області про скасування постанови.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Позивач повідомлявся на адресу визначену в позовній заяві, поштове відправлення повернулося з відміткою пошти : " причини невручення - за закінченням встановленого строку зберігання ".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Тобто, відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України позивач вважається повідомленим належним чином.

Окрім того, за правилами ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за номером телефону, що підтверджується телефонограмою від 10.09.2019р. (а.с. 96).

Відповідач повідомлений на електронну адресу, які містяться а матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений заздалегідь та належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Від імені позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Смородського О.Г. до суду надійшли заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами та відрядженням представника позивача.

Клопотання від імені ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Смородського О.Г. надійшли на електронну пошту Другого апеляційного адміністративного суду, проте, вказані файли не підписані електронним цифровим підписом, що підтверджується актом про відсутність ЕЦП.

Інструкція з діловодства в адміністративних судах України, затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 174 (далі Інструкція), встановлює правила ведення діловодства у Вищому адміністративному суді України, апеляційних та окружних адміністративних судах і регламентує порядок роботи з документами з моменту надходження чи створення в суді до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи чи архіву суду.

Положеннями п.п. 2.2.7. п. 2.2 Інструкції встановлено, що надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Відповідно до п.п. 2.2.18. п.2.2 Інструкції для підтвердження офіційного статусу документів, отриманих електронною поштою, не скріплених електронно-цифровим підписом, або отриманих каналами факсимільного зв`язку, повинні бути надані (надіслані) їх оригінали.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що правовий статус електронного цифрового підпису визначає Закон України «Про електронні довірчі послуги». Згідно приписів п. 12 ст. 1 цього Закону електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

За приписами статті 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг від 22 травня 2003 року N 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, оскільки клопотання не містять електронного цифрового підпису, вони не можуть розглядатися як документи, у суду відсутні підстави для їх розгляду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доказів в обґрунтування заявленого клопотання від імені представника позивача адвоката Смородського О.Г. (докази перебування у відрядженні) до клопотання не надано.

При цьому колегія суддів зазначає на особливості та строки розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 27.05.2019 року на підставі виконавчого листа № 644/10077/16-ц, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 17.04.2019 року, відкрито виконавче провадження ВП № 59207343, за яким ОСОБА_1 є боржником, а Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області - стягувачем, відповідно до якої стягувач повинен вселити боржника за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Молочко І.Г. від 12 червня 2019 року у ході перевірки виконання вищевказаного судового рішення було встановлено, що ОСОБА_1 у добровільному порядку виконала рішення суду та вселилася за адресою: АДРЕСА_1 .

14.06.2019 року в рамках ВП № 59207343 відповідачем винесено постанову про стягнення виконавчого збору за вселення у розмірі 8346,00 грн.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1-3 статті 27 Закону №1404-VІІІ (в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Таким чином, примусове виконання постанови державного виконавця розпочинається прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Суд зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є не правом державного виконавця, а є обов`язком при відкритті виконавчого провадження. При цьому суд враховує, що на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Таким чином діючи положення Закону України "Про виконавче провадження" передбачають стягнення виконавчого збору в разі відкриття виконавчого провадження, крім лише випадку коли судове рішення виконано до відкриття виконавчого провадження.

В позовній заяві позивач зазначає, що після набуття чинності рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/10077/16-ц щодо вселення ОСОБА_2 в квартиру, нею одразу було звільнено для неї кімнату, визначену судом та зроблено дублікат ключів від квартири.

При цьому колегія суддів зазначає, що виконавчий лист по справі № 644/10077/16-ц виданий 17.04.2019р. про що зазначено в постановах державного виконавця.

Тобто позивач зазначає, що добровільно виконала рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/10077/16-ц.

Колегія суддів зазначає, що факт того, що стягувач ОСОБА_2 вселилася за адресою: АДРЕСА_1 сторонами не оспорюється.

Однак в матеріалах справи відсутні докази того, що Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області належно перевірявся факт добровільно виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/10077/16-ц до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто наявність підстав звільнення від сплати виконавчого збору передбочених ч. 9 с. 27 Законом України «Про виконавче провадження» .

Стосовно наданої копії акту державного виконавця від 12.06.2019р. яким підтверджено факт виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/10077/16-ц, колегія суддів зазначає наступне.

Даний акт не свідчить, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі № 644/10077/16-ц було виконано ( ОСОБА_2 вселилася за адресою: АДРЕСА_1 ) саме 12.06.2019р.

Дійсно в даному акті зазначено, що стягувач вселилась в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 10.06.2019р., в строк для добровільного виконання, але даний факт, крім заяви стягувача, ОСОБА_2 , нічим не підтверджено.

Даний акт підтверджує лише факт вселення стягувача та факт зазначення їм певної дати вселення.

Але з матеріалів справи не вбачається коли саме позивач здійснив дії для можливості вселення стягувача, ОСОБА_2 , до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки виконання рішення суду передбачає відповідні дії, як з боку боржника так і певні дії з боку стягувача.

Таким чином відповідачем не доведено, що рішення позивачем не було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Належних доказів того, що рішення суду позивачем було виконане після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідачем до суду не надано.

Факт відкриття виконавчого провадження не є безумовною підставою стягнення виконавчого збору. Виконавець повинен пересвідчитися, чи не існує підстав звільнення від його сплати.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку що, у державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Молочко Івана Григоровича були відсутні підстави для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 14.06.2019 р., оскільки ним належним чином не були з`ясовані обставини для прийняття спірної постанови, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому , колегія суддів звертає увагу, що постанова про стягнення виконавчого збору винесена не одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, як зазначено у ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином колегія суддів колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, щодо наявності підстав стягнення виелонавчого збору в звязку з тим, що виконання відбулося після відкриття виконавчого провадження, оскільки відповідні фактичні обставини не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає на помилковість посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду у справі № 910/1587/13 та 761/11524/15-ц оскільки правовідносини у даних справах не є аналогічними тим, що розглядались у справах Верховним Судом.

Правовідносини в даних справах склалися в рамках виконання рішень у цивільній та господарській справах. У той час як даних спір виник у площині адміністративних правовідносин.

Про те, це не призвело до помилкового вирішення справи.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року по справі № 520/6501/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош