Справа № 480/2314/19
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. Справа № 480/2314/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Діски А.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,

представника позивача - Похилько Л. В.,

представника відповідача - Мулик К.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2314/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі по тексту - позивач, ТОВ "СМНВО") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, ОВПП ДФС) та просить:

- визнати протиправними дії відповідача по нарахуванню у період з 01.01.2019 року по 31.03.2019 року в інтегрованій картці позивача з податку на прибуток пені в загальному розмірі 2011269,69 грн.;

- зобов`язати відповідача відкоригувати дані інтегрованої картки позивача з податку на прибуток шляхом скасування протиправно нарахованої у період з 01.01.2019 року по 31.03.2019 року пені в загальному розмірі 2011269,69 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в ході проведення звірки стану розрахунків з податку на прибуток приватних підприємств через електронний сервіс «Електронний кабінет платника податків» ТОВ "СМНВО" було виявлено, що ОВПП ДФС в інтегрованій картці платника у 2019 р. здійснене нарахування пені з порушенням вимог ст.129 Податкового кодексу України (з урахуванням змін, внесених Законами України від 17.07.2015 р. №655-VlI, від 21.12.2016 р. №1797-VIII), положень п.87.9 ст. 87, ст.102, п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України.

Так, у період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. за межами строку давності, визначеного ст.102 Податкового кодексу України був погашений борг з авансових внесків за вересень 2015 року по граничному строку сплати 30.09.2015 року у загальному розмірі 2214312,19 грн. та нарахована пеня за період з 01.10.2015 р. по 10.03.2019 р. у загальному розмірі 2011269,69 грн., тобто за 1257 днів прострочення оплати.

При цьому позивач вважає, що до платіжних документів контролюючим органом помилково віднесена звітна податкова декларація з від`ємним значенням об`єкта оподаткування попереднього звітного періоду у розмірі (-) 2206707 грн., що суперечить положенням п.87.9 ст. 87, п.131.2 ст. 131 та ст.129 Податкового кодексу України.

Пеня всупереч підпункту 129.1.3 п.129.1, ч. 2 п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України нараховувалась від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання та без урахування зміненого з 01.01.2017 р. розміру фінансової відповідальності платника.

Крім того, пеню на суму погашеного у 2019 році податкового боргу відповідачем було протиправно нараховано поза межами 1095 днів з дати настання граничного строку сплати авансових внесків з податку на прибуток за вересень 2015 року.

У зв`язку з вищезазначеними порушеннями позивач вважає дії відповідача щодо зайвого нарахування пені у загальному розмірі 2011269,69 грн. протиправними.

Ухвалою суду від 27.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд проводиться за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.

22.07.2019 року представник відповідача подав відзив, в якому заперечуючи проти задоволення позову зазначив, що у розділі III, глави 7 п. 2. Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.04.2016 року №422 визначено, що у разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим шляхом, зокрема при поданні платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.

Після рознесення сум до ІКП автоматично проводиться розрахунок нені відповідно до п. 129.1 ст. 129 ПКУ та правил нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС, визначених у главі 7 розділу III Порядку: здійснюється автоматичне нарахування та погашення пені при погашені боргу (частини податкового боргу) у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу Казначейства та/або при поданні платником податків декларацій з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань. Тому відповідач зазначає, що його дії щодо нарахування пені в ІКП з податку па прибуток відповідають діючому законодавству.

Щодо строку застосування фінансової санкції, як вбачається з самої податкової декларації з податку на прибуток № від 24.02.2015 р. в рядку 23 платником податку було задекларовано авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно, у розмірі 3 757 375 грн. протягом 2015 року. Проте 06.04.2016 року ТОВ "СМНВО" було подано уточнюючу податкову декларацію № . Враховуючи положення статті 114 та статті 102 ПКУ фінансові санкції до позивача були застосовані в межах строків, визначених законом (1095 днів) (а.с.52-53).

Ухвалою суду від 28.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.02.2015 року позивачем подана до ДПІ у м. Сумах податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (№ від 24.02.2015р.), у складі якої платником податку подано розрахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, які мали сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період, тобто з березня по грудень 2015 року, січень та лютий 2016 року по 3 757 375 грн. щомісячно.

ТОВ "СМНВО" у період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. було погашено 2 214 312,19 грн. податкового боргу за вересень 2015 р. (граничний строк сплати 30.09.2015 р.), в тому числі, як за рахунок грошових коштів (списання за інкасовими дорученнями) - 7605,19 грн. (а.с.23-29), так і у зв`язку з поданням звітної декларації з від`ємним значенням об`єкта оподаткування від 25.02.2019 року - 2 206 707,00 грн. (а.с.109-110).

У зв`язку з несвоєчасною сплатою самостійно визначеного грошового зобов`язання відповідачем в інтегрованій картці платника податків у період з 03.01.2019 р. по 11.03.2019 р. було нараховано пеню з податку на прибуток, нараховану на суму погашеного податкового боргу у загальному розмірі 2 011 269,69 грн., що підтверджується витягом з ІКПП (а.с.55).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п.14.1.152. п.14.1 ст.14 ПК України погашенням податкового боргу є зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Так, відповідно до п.п.14.1.144-1. п.14.1 ст.14 ПК України документ для цілей цього Кодексу - документ, створений у паперовій або електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги", складення та/або подання, та/або надіслання якого передбачається цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу, та/або пов`язане з реалізацією прав та обов`язків платника податків, та/або контролюючих органів згідно із нормами цього Кодексу.

Організацію діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 глави 7 розділу ІІ Порядку у разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим шляхом, зокрема при поданні платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.

Крім того, відповідно до п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Отже, на думку суду, погашення податкового боргу може відбуватися не лише шляхом сплати і зарахування коштів на відповідний рахунок органу Казначейства, але і в тому числі, шляхом подання декларації з від`ємним значенням. Подання декларації з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань призводить до зменшення абсолютного значення суми такого боргу на суму, зазначену в цій декларації. Таким чином, відбувається не сплата, а погашення задекларованої платником до сплати суми.

У той же час, на думку суду, нарахування відповідачем пені, як у зв`язку зі сплатою (списанням за інкасовими дорученнями), так і у зв`язку з поданням звітної декларації з від`ємним значенням було здійснено поза межами встановлених ПК України строків давності.

Так, п.111.1, 111.2 ст.111 ПК України визначено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Пеня є сумою коштів у вигляді відсотків, що нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України).

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.265 п.14.1 ст.14 ПК України штрафною санкцією (фінансовою санкцією, штрафом) є плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Отже, ПК України визначає пеню, як різновид фінансової відповідальності, відокремлюючи її від штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Так само пеня не відноситься до грошових зобов`язань платника. По суті, пеня є певним способом забезпечення погашення податкового боргу.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання платником обов`язку зі своєчасної сплати податкового зобов`язання.

Податковий кодекс України не визначає окремо строки давності для нарахування пені.

Проте, Податковим кодексом України визначено, як строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій, так і для самостійного визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань.

Строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) визначає ст.114. ПК України.

Так, граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки пеня є різновидом фінансової відповідальності, а строки давності для застосування пені Податковим кодексом України не визначено, на думку суду, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, мають застосовуватись загальні строки давності, визначені ст.102 ПК України, а саме 1095 днів.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 102, 114 та 50 ПК України, відповідач зазначає, що в рядку 23 податкової декларації від 24.02.2015 року платником податку було задекларовано авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно, у розмірі 3 757 375 грн. протягом 2015 року. Проте 06.04.2016 року ТОВ "СМНВО" було подано уточнюючу податкову декларацію № . Враховуючи положення статті 114 та статті 102 ПК України фінансові санкції до позивача були застосовані в межах строків, визначених законом (1095 днів).

Суд зазначає, що абзацом 2 п.102.1 ст.102 ПК України встановлено, що у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Проте, норма пункту 102.1 статті 102 ПК України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. У той же час, початок нарахування пені ст.129 ПК України пов`язує з днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Проте, як зазначив представник відповідача, граничний строк сплати самостійно визначеного зобов`язання у зв`язку з поданням уточненої декларації не змінився і, як свідчить розрахунок пені, її було нараховано з 01.10.2015 року.

За таких обставин, подання ТОВ "СМНВО" податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 06.04.2016 року № за 2014 рік, на думку суду, не перериває строки давності, визначені ст.102 ПК України. А тому, нарахування пені було проведено відповідачем поза межами строків давності, визначених Податковим кодексом України.

Посилання відповідача на ст.264 ЦК України, на думку суду, є помилковими, оскільки відповідно до вимог ст.1 ЦК України статті цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Доводи представника відповідача про те, що нарахування пені здійснюється в автоматичному режимі судом до уваги не приймаються, враховуючи те, що ведення особового рахунку платника податків не повинно порушувати права та інтереси ТОВ "СМНВО" відносно правомірності визначення сум фінансової відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що дії відповідача по нарахуванню пені з податку на прибуток поза межами строку давності не можуть відповідати критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, з урахуванням чого, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 139 КАС України, позивачу необхідно відшкодувати витрати зі сплати судового збору в сумі 3842,00 грн., сплачені за квитанцією №0.0..1 від 25.06.2019 року (а.с.3) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ) по нарахуванню у період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. в інтегрованій картці Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) з податку на прибуток пені в загальному розмірі 2011269,69 грн.

Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ) відкоригувати дані інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) з податку на прибуток шляхом скасування нарахованої у період з 01.01.2019 р. по 31.03.2019 р. пені в загальному розмірі 2011269,69 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (40004, м. Суми, вул. Горького, 58) витрати зі сплати судового збору в сумі 3842,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.09.2019 року.

Суддя А.Б. Діска