Справа № 1.380.2019.004051
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.004051
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивача та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком;

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи позивача, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок підвищення пенсії у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно із статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10.06.2019 та перерахунок стажу роботи згідно статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами і проводити їй в подальшому відповідну виплату, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначила, що є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій, що підтверджується відповідним посвідченням. У зв`язку з цим позивач звернулась до територіального підрозділу ГУ ПФУ у Львівській області з заявою про підвищення пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком та про перерахунок стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Територіальним підрозділом ГУ ПФУ у Львівській області відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відмовлено у проведенні перерахунку стажу роботи, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання). Позивач вважає, що має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком та на перерахунок стажу роботи згідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.08.2019 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 20.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням НОМЕР_3.

Відповідно до довідки Управління оперативної інформації Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 21.07.1998 №4/4-271 (далі - довідка №№4/4-271) ОСОБА_1 , 1936 року народження, 05.09.1951 виселена із села Іваники Яворівського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення з конфіскацією майна в Тюменську область (СРСР), з якого звільнена 12.07.1958.

На підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_1 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області 30.01.2019 ОСОБА_1 видано посвідчення серія НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач 10.06.2019 звернулась до Яворівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 47 та пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснення перерахунку стажу відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Яворівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області листом від 25.06.2019 № 38/2-38/30 відмовив у задоволенні заяви.

Відмова обґрунтована тим, що відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, до 31.08.2008 проводиться виплата підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, що становить 4,98 грн. Підпунктом 2 пункту 4 постанови КМУ від 16.08.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення» встановлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом примусово переселені, підвищення проводиться в розмірі - 43,52 грн. Позивачу пенсію перераховано з 01.01.2004 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Підстав для проведення перерахунку розміру надбавки, як реабілітованій особі, не має.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В абзаці 1 статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) зазначено «вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII) реабілітованими визнаються особи: які до 24 серпня 1991 року були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; які до 24 серпня 1991 року були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; стосовно яких до 24 серпня 1991 року за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24 серпня 1991 року, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Статтею 4 Закону №962-XII передбачено «поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей».

Згідно з пунктом 2.13 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні», приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 №654 установлено, що з 1 вересня 2008 року репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум, відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV, застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими статтею 28 Закону №1058-IV.

Разом з тим, стаття 28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Саме така правова позиція в подібних правовідносинах сформована Верховним Судом в постановах від 10.102018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі № 446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення пункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 та пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про пенсійне забезпечення», як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Суд встановив, що згідно з архівною довідкою Головного управління МВС України у Львівській області ОСОБА_1 визнана реабілітованою та відповідно до посвідчення, виданого виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області 30.01.2019 серії НОМЕР_1, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Отже, ОСОБА_1 є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій як член сім`ї репресованої з політичних мотивів родини, згодом була реабілітована, що надає їй право на підвищення призначеної пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону №1788-XII.

Підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII, із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком.

Отже, дії відповідача щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії позивачу, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47 та пунктом «г» статті 77 Закону №1788-XII із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону №1058-IV та не виплата вказаного підвищення пенсії, є протиправними.

Щодо проведення перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні ОСОБА_1 , як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №962-XII заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення.

Згідно з статтею 6 Закону №962-XII реабілітованим громадянам відповідно до цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Відповідно до статті 58 Закону №1788-XII громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Отже, законодавством передбачено зарахування стажу перебування в засланні особі, яка була депортована та в подальшому реабілітована до трудового стажу, як компенсацію реабілітованій особі в потрійному розмірі.

Суд встановив, що ОСОБА_1 була примусово переміщена з обов`язковим переселенням в спецпоселення, тобто відповідно до статті 1 Закону №962-XII перебувала у засланні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у проведенні відповідно до ст. 58 Закону №1788-XII перерахунку стажу роботи у потрійному розмірі за час перебування у засланні ОСОБА_1 , як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій .

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком та у проведенні перерахунку стажу роботи відповідності до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку діям відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні розрахунку підвищення пенсії як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком, та невиплати їй підвищення пенсії, та відмови у проведенні перерахунку стажу роботи у відповідності до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання), суд дійшов висновку, що вони не відповідають критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України до такого роду дій, тому їх слід визнати протиправними, задовольнивши першу та другу позовні вимоги.

Позовна вимога щодо зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок підвищення пенсії у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно із статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10.06.2019 є похідною від першої позовної вимоги, тому також підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок стажу роботи згідно статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, суд зазначає таке.

Відповідно до довідки №4/4-271 ОСОБА_1 в період з 05.09.1951 по 12.07.1958 перебувала у заслані.

Згідно із статтею 58 Закону №1788-XII громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

З урахуванням викладеного, належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок стажу роботи позивача згідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Що стосується вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виплачувати відповідні виплати в подальшому, суд зазначає таке.

Вказана вимога стосується правовідносини, які мають відбутися в майбутньому.

За змістом частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, публічно-правовий спір - це спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Системний аналіз зазначених норм КАС України свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

З урахуванням вищевказаного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати в подальшому пенсії згідно проведеного перерахунку не підлягають до задоволення.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору, сплаченого відповідно до квитанцій від 02.08.2019 №5 на суму 768 грн 40 к.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії та невиплати підвищення пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі, передбаченому статтею 47, пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 25% від мінімальної пенсії за віком.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) здійснити перерахунок підвищення пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) і провести їй відповідні виплати, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована, у розмірі 25% від мінімальної пенсії за віком згідно із статтею 47 та пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10.06.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) здійснити перерахунок стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) згідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 768 грн (сімсот шістдесят вісім гривень) грн 40 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома