Справа № 520/4174/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р.Справа № 520/4174/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби геології та надр України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Мінаєва К.В., м. Харків) від 18.06.2019 року (повний текст складено 18.06.19 року) по справі № 520/4174/19

за позовом Державної служби геології та надр України

до Приватного акціонерного товариства "Харківський хлібокомбінат "СЛОБОЖАНСЬКИЙ"

про анулювання спеціального дозволу на користування надрами,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна служба геології та надр України, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 5322 від 13.01.2011 р., наданого ПрАТ "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ПрАТ "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" надано спеціальний дозвіл на користування надрами від № 5322 від 13.01.2011 р. На 02.04.2018 р. позивачем було заплановано провести перевірку дотримання вимог законодавства у сфері надрокористування. За результатами цієї перевірки було складено акт про недопущення перевірки №9/5322 від 13.04.2018 р., яким було зафіксовано факт відсутності за зазначеною адресою відповідача. 19.04.2018 р. позивачем складено припис № 9/5322 про зобов`язання відповідача усунути виявлені порушення у встановлений термін. Оскільки, як зазначає позивач, вимоги вищевказаного припису відповідачем не виконано, відповідач вважає наявність всіх підстав на припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі № 520/4174/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" надано спеціальний дозвіл на користування надрами № 5322 від 13.01.2011 р. та укладено угоду про умови користування надрами з метою видобування № 5322 від 13.01.2011 р. (а.с.11-16)

Наказом Державної служби геології та надр України № 523 від 28.11.2017 р., затверджено План перевірок надрокористувачів на 2018 рік, відповідно до якого перевірку відповідача було призначено на 02.04.2018 р. (а.с. 17).

Наказом Державної служби геології та надр України № 89 від 12.03.2018 р., Департаменту державного геологічного контролю було доручено провести планові перевірки - надрокористувачів, зокрема й відповідача. В зв`язку з чим підприємству було направлено повідомлення про проведення планової перевірки (лист № 4312/03/14-18 від 14.03.2018 року). (а.с. 18-19).

За результатами перевірки було складено Акт про недопущення перевірки № 9/5322 від 13.04.2018 р., яким було зафіксовано факт відсутності за зазначеною адресою відповідача та знаходження за цією адресою іншого підприємства, а саме, Товариство з додатковою відповідальністю "Салтівський хлібзавод" , яке теж згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб зареєстроване за цією адресою. З пояснень представника ТДВ "Салтівський хлібзавод" встановлено, що орендарем нежитлових приміщень за адресою м. Харків , Салтівське шосе, 129 є ТДВ "Салтівський хлібзавод". Свердловини 1, 2, які вказані в спеціальному дозволі на користування надрами № 5322 від 13 січня 2011 року, розташовані на території ТДВ "Салтівський хлібзавод" і знаходяться у заставі банка "ПУМБ" (а.с. 20-22).

З матеріалів справи слідує, що на підставі Акту складено припис від 19.04.2018 р. № 9/5322, яким надано строки на усунення порушень законодавства у сфері надрокористування до 27.04.2018 р. (а.с. 24-25). У встановлений строк - до 27.04.2018 р., відповідач не усунув порушення, зазначені вимоги в приписі не виконав.

Також судом встановлено, що Державне науково-виробниче підприємство "Державний інформаційний геологічний фонд України" листом від 23.03.2018 р. № 03/303-0985 надало перелік надрокористувачів, зокрема, Харківської області, інформація щодо руху запасів яких за формою ф. 7-гр за 2017 рік до ДНВП "Геоінформ України" не надходила (а.с.26-27). Державна служба геології та надр України наказом № 141 від 26.04.2018 року встановила терміни для усунення порушень законодавства та зупинила дію спеціального дозволу на користування надрами, про що повідомила відповідача листом від 08.05.2018 р. № 7935/03/14-18. Відповідачеві було надано 10 календарних днів для усунення порушень. Зазначений лист підприємство отримало 21.05.2018 р., про що свідчить підпис отримувача в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 28-29)

На повторний запит позивача ДНВП "Геоінформ України" листом від 30.05.2018 р. № 03/303-1763 надало перелік надрокористувачів, зокрема, Харківської області, інформація щодо руху запасів яких за формою ф. 7-гр за 2017 рік до ДНВП "Геоінформ України" не надходила (а.с.30-31)

Державна служба геології та надр України наказом № 266 від 02.08.2018 року внесла зміни до наказу № 141 від 26.04.2018 року та встановила додаткові терміни для усунення порушень законодавства, з одночасним зупиненням дії спеціального дозволу на користування надрами, про що повідомила відповідача листом від 14.08.2018 р. № 16014/03/14-18. Відповідачеві було надано 30 календарних днів для усунення порушень. Цей лист не було вручено ПрАТ "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський", конверт повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 32-33).

Враховуючи зазначені вище обставини, позивач вважає, що підприємство в порушення вимог Угоди про умови користування надрами, особливих умов спеціального дозволу на користування надрами та ст. 24 Кодексу України про надра, не подано до ДНВП "Геоінформ України" щорічний звіт відповідної форми статистичної звітності, як підтвердження експлуатації корисних копалин, за 2017 рік.

Держгеонадрами України направлено листа № 922/03/14-19 від 17.01.2019 р. на юридичну адресу відповідача з проханням надати до Держгеонадр України у 15-денний строк, з моменту отримання даного листа, власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами, шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з порушення вимог, передбачених спеціальним дозволом. Зазначений лист, відповідно інформації Укрпошти за штрих-кодом 730, було повернуто позивачу з причин спливу строку зберігання. В подальшому, як зазначає позивач, жодної інформації від підприємства до позивача не надходило (а.с. 34-35).

Оскільки відповідачем порушується законодавство в сфері надрокористування, позивач зазначає про наявність підстав для анулювання спеціального дозволу на користування надрами згідно зі ст. 26 Кодексу України про надра та п. 23 Порядку № 615 у судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що підстава, на яку посилається позивач - не допуск до проведення перевірки, не підпадає під жодну з підстав для припинення права користування надрами.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі послався на те, що Відповідач в порушення вимог Угоди про умови користування надрами, особливих умов спеціального дозволу на користування надрами та ст. 24 Кодексу України про надра не подано до ДНВП «Геоінформ України» щорічний звіт відповідної форми статистичної звітності, як підтвердження експлуатації корисних копалин, за 2017 рік. Також вказав, що недопущення до проведення перевірки є порушенням вимог законодавства у сфері надрокористування та вимог передбачених угодою про умови користування надрами, неподання звітності передбаченою Угодою, є порушенням вимог передбачених спеціальним дозволом, наявні підстави для анулювання Дозволу, згідно п. 5 ст. 26 Кодексу України про надра та п. 23 Порядку № 615.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 16 Кодексу України про надра, переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видача дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр у встановленому законодавством порядку.

Положеннями ст. 25 Кодексу України про надра встановлено, що права користувачів надр охороняються законом і можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених законодавством України. Збитки, завдані порушенням прав користувачів надр, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до законодавчих актів України.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу України про надра, державне управління у галузі геологічного вивчення, використання і охорони надр здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, органи влади Автономної Республіки Крим, місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування відповідно до законодавства України.

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 р. № 1174 (далі - Положення № 1174).

Відповідно до підпунктів 9, 10 пункту 4 Положення № 1174, Держгеонадра України відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.

Крім того, згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення № 1174, Держгеонадра України відповідно до покладених завдань здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.

Відповідно до вимог абз. 1 ст. 13 Кодексу України про надра, користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

За вимогами ст. 19 цього Кодексу надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр.

Згідно зі ст. 24 цього Кодексу користувачі надр зобов`язані використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції, тощо.

Відповідно до ст. 4 Порядку здійснення державного геологічного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2011 р. № 1294, органи державного геологічного контролю відповідно до покладених на них завдань здійснюють державний геологічний контроль за своєчасністю і правильністю державної реєстрації робіт з геологічного вивчення та використання надр, наявністю спеціальних дозволів на користування надрами і виконання передбачених ними умов.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Кодексу України про надра користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Кодексу України про надра, право користування надрами припиняється у разі використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр.

За змістом ч. 2 ст. 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Згідно з пп. 1 п. 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 р. № 615 дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

У пункті 23 вказаного Порядку визначено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" .

Відповідно до п. 23 Порядку № 615, право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби зокрема у разі невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк. Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу про анулювання дозволу.

Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що позивач наділений повноваженнями щодо переоформлення спеціальних дозволів на користування надрами, внесення до них змін, видачі дублікатів, продовження терміну дії спеціальних дозволів на користування надрами, зупинення їх дії або анулювання, поновлення їх дії у разі зупинення, проте у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 26 Кодексу України про надра, у разі незгоди користувачів право користування надрами припиняється у судовому порядку.

Підставою для звернення позивача до суду першої інстанції слугувала та обставина, що надрокористувачем порушено умови користування надрами, передбачені дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.

Відповідно до ч. 3 ст.4 Кодексу України про надра, права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою.

Підстави припинення права користування надрами передбачені ст. 26 Кодексу України про надра. Так, право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

Згідно з п. 23 Порядку № 615 право користування надрами припиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням органів державного гірничого та санітарно-епідеміологічного нагляду, державного геологічного і екологічного контролю, органів місцевого самоврядування, органів державної податкової служби у разі: 1) відсутності потреби у подальшому користуванні надрами; 2) відмови надрокористувача від права користування надрами; 3) ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи - підприємця, фізичної особи, що є власниками дозволу; 4) встановлення рішенням суду факту подання надрокористувачем свідомо неправдивих відомостей, підробних документів; 5) використання надр не за призначенням; 6) визнання дозволу недійсним у судовому порядку; 7) визнання недійсним у судовому порядку аукціону, за результатами якого надано дозвіл; 8) вилучення в установленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр; 9) невжиття надрокористувачем заходів для усунення причин зупинення дії дозволу в установлений строк; 10) припинення без поважних причин робіт, передбачених дозволом, більш як на два роки, а у разі, коли дозвіл надано на користування нафтогазоносними надрами, - більш як на 180 днів; 11) коли суб`єкт господарської діяльності протягом двох років, а щодо нафтогазоперспективних площ, родовищ нафти і газу - 180 календарних днів та газу (метану) вугільних родовищ - одного року з початку дії дозволу без поважної причини не розпочав користування надрами; 12) припинення дії договору оренди (концесії) цілісного майнового комплексу, укладеного надрокористувачем, якому надано дозвіл відповідно до підпункту 8 пункту 8 цього Порядку, крім випадку набуття у власність об`єкта оренди (концесії).

Припинення права користування надрами здійснюється шляхом прийняття Держгеонадрами наказу, а Радою міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження про анулювання дозволу.

З наведених норм слідує, що за наявності передбачених законом підстав право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, про що видається відповідний наказ. Вирішення питання щодо анулювання документа дозвільного характеру або ж звернення до суду із відповідним позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру належить до виключної компетенції позивача.

В наданих до суду першої інстанції поясненнях позивач зазначив про те, що п. 23 не містить в собі підпунктів, та не містить підстав для припинення права користування надрами, порушення яких стало підставою для звернення до суду, але позивач вважає, що зазначена норма відсилає до інших норм права, а саме до норм, які містяться в Кодексі України про надра та Законі України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". При цьому, позивач посилається саме на п. 23 Порядку № 615, обґрунтовуючи свою правову позицію, та як підставу для анулювання дозволу.

Судовим розглядом встановлено, що за твердженням позивача, не усунення відповідачем виявлених перевіркою порушень є підставою для звернення до суду з вимогами про припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами. Підставою для звернення позивача до суду із вказаним адміністративним позовом стало встановлення факту порушень вимог законодавства у сфері надрокористування позивачем виявлених за результатами планової перевірки.

Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що фактично планова перевірка ПрАТ "Харківський хлібокомбінат "Слобожанський" позивачем як контролюючим органом проведена не була, у зв`язку із недопуском уповноважених осіб до проведення такої перевірки, що підтверджується відповідним Актом про недопущення до перевірки № 9/5322 від 13.04.2018 р. (а.с. 20-21) та оскільки контролюючим органом перевірку проведено не було, у зв`язку із недопуском уповноважених осіб до проведення такої перевірки, у позивача відсутні підстави для звернення до суду із вимогою про анулювання дозволу, так як не було встановлено порушень вимог законодавства у сфері надрокористування у зв`язку з відсутністю самого факту проведення перевірки.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі № 520/4174/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 року по справі № 520/4174/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 23.09.2019 року