Справа № 640/13780/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2019 року № 640/13780/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг»

до Державної фіскальної служби України,

Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» (надалі - позивач), адреса: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сирецька, будинок 1-3, офіс 203 до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 1), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (надалі - відповідач 2), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в особі комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних- або відмову в такій реєстрації №1135569/41085557 від 08 квітня 2019 року про відмову в реєстрації податкової накладної №83 від 08 лютого 2019 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №83 від 08 лютого 2019 року, складену товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» на суму 33650,48 грн, в тому числі ПДВ 5608,41 грн на ім`я товариства з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд».

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що він є юридичною особою, платником податків на додану вартість та імпортує в Україну промислове обладнання.

24 січня 2019 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» укладено довгостроковий договір поставки №24/01/П, відповідно до умов якого позивач поставляє товариству товар згідно специфікації на в порядку та на умовах, визначених договором.

На виконання умов договору товариство з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» замовило у позивача поставку 1 одиницю насосного обладнання, а саме: насосної станції водопостачання GHV 30/5HM04S05T на суму 83650,00, в тому числі ПДВ 13941,00 грн.

Оскільки, як вказує позивач, між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» наявні добросовісні господарські стосунки, фактичні умови поставки товару і момент оплати можуть не збігатись з умовами договору, але між сторонами договору відсутні спори та стосунки базуються на добропорядності.

Враховуючи викладене, позивачем 25 січня 2019 року товариству з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» виставлено рахунок-фактуру №84 на суму 83650,00 грн, перша часткова оплата за яким здійснена 30 січня 2019 року в сумі 50000,00 грн, в тому числі ПДВ 8333,33 грн, у зв`язку з чим позивачем складено податкову накладну №57 від 30 січня 2019 року та направлено до контролюючого органу, реєстрація якої на теперішній час зупинена, що оскаржується позивачем в адміністративному порядку.

08 лютого 2019 року, як зазначає позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» здійснило другу оплату на поточний рахунок позивача у розмірі 33650,48 грн, в тому числі ПДВ 5608,41 грн, тобто, повністю сплатило вартість насосної станції водопостачання GHV 30/5HM04S05T, яка є предметом договору, в свою чергу, позивачем виконано обов`язок щодо її поставки покупцю, про що виписана видаткова накладна №169 від 12 липня 2019 року.

За наслідком здійснення вказаної господарської операції позивачем складено та направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №83 від 08 лютого 2019 року, яка була прийнята контролюючим органом, але її реєстрацію зупинено та запропоновано надати письмові пояснення й необхідні документи, які, як зазначає позивач, були надані останнім.

За результатами розгляду письмових пояснень та документів, контролюючим органом було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, з яким позивач не погоджується з тих підстав, що відповідачем не зазначено конкретного та чіткого критерію ризиковості платника податку, достатнього для зупинення реєстрації податкових накладних, також не зазначено конкретного переліку документів, які, на думку комісії, не надані позивачем, що свідчить про необґрунтованість прийнятого рішення та що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Крім того, позивач послався й на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року у справі №640/1240/19 визнано протиправним лист Державної фіскальної служби України, яким затверджено Критерії ризиковості для блокування податкових накладних та зобов`язано Державну фіскальну службу України відкликати цей лист №4065/99-99-07-05-04-18 від 05 листопада 2018 року.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву послався на порядок зупинення та порядок здійснення моніторингу податкових накладних податковим органом, а також зазначив, що за результатами поданих позивачем податкових накладних та документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій платником податку, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Представник відповідача 2 у відзиві на позовну заяву зазначив аналогічні підстави, як і відповідач 1, з яких ним не визнаються позовні вимоги та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись з доводами, викладеними у відзивах на позовну заяву, представник позивача у відповідях на відзиви на позовну послався на аналогічні обставини, які викладені у позовній заяві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» зареєстровано як юридична особа з 17 січня 2017 року, про що до реєстру внесено відповідний реєстраційний запис. Видами економічної діяльності товариства зазначено: код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; Код КВЕД 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; Код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (основний); Код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах (Т.1, арк. 53-57).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, як покупець, 01 листопада 2018 року уклав договір поставки №01/11/18 з товариством з обмеженою відповідальністю «Білдеко» (постачальник), відповідно до умов якого останнє зобов`язалось поставити і передати у власність покупцю насосне обладнання (Т.1, арк. 44-49).

24 січня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» (покупець) укладено договір поставки №24/01/П ( Т.1, арк. 31-36), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю товар, визначений у пункті 1.2 договору, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1. договору).

У відповідності до пункту 1.2 договору, предметом постачання є модульні блоки та насосне обладнання, що надалі іменується як товар, найменування, асортимент та ціна товару зазначається в Специфікаціях, що є невід`ємними додатками до цього договору.

Згідно з пунктом 3.4 договору оплата товару покупцем проводиться в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

У відповідності до пункту 3.5 договору оплата товару здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами відповідного договору, на підставі отриманого від постачальника рахунку-фактури.

Крім того, умовами договору передбачено, що зобов`язання постачальника з поставки товару вважаються виконаними з моменту передачі товару покупцю та підписання останнім видаткової накладної на товар (пункт 4.3. договору).

Згідно з наданою суду копією специфікації №4 від 25 січня 2019 року до договору поставки №24/01/П від 24 січня 2019 року, сторони договору поставки №24/01-П від 24 січня 2019 року погодили, що постачальник зобов`язується поставити покупцю насосну станцію водопостачання GHV 30/5HM04S05T у кількості однієї одиниці вартістю 83650,48 грн з ПДВ (Т.1, арк. 46).

Відповідно до копії рахунку на оплату №84 від 25 січня 2019 року, виписаного позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» загальна вартість замовленого товару «насосна частина водопостачання GHV 30/5HM04S05T» у кількості 1 одиниця становить 83650,48 грн, у тому числі ПДВ 13941,75 грн (Т.1, арк. 43).

Як зазначив позивач, що не було спростовано та не заперечувалось відповідачами, товариство з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» 30 січня 2019 року перерахувало на рахунок позивача грошову суму у розмірі 50000,00 грн, в тому числі ПДВ 8333,33 грн, у зв`язку з чим позивачем складено та направлено на реєстрацію до контролюючого органу податкову накладу №57 від 30 січня 2019 року, реєстрація якої зупинена.

При цьому, друга оплата вартості товару товариством з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» на суму 33650,48 грн, в тому числі ПДВ 5608,41 грн була проведена 08 лютого 2019 року, що підтверджується випискою з рахунку товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» (Т.1, арк. 41).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем товариству з обмеженою відповідальністю «Оміс Буд» 12 липня 2019 року видано видаткову накладну №169, відповідно до якої останнє отримало товар «насосна частина водопостачання GHV 30/5HM04S05T» у кількості 1 одиниця на загальну суму 83650,48 грн, у тому числі ПДВ 13941,75 грн (Т.1, арк. 50).

У зв`язку з надходженням грошових коштів у розмірі 33650,48 грн, позивачем складено податкову накладну №83 від 08 лютого 2019 року, яку направлено до контролюючого органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (Т.1, арк. 21-22).

За наслідками обробки податкових накладних, контролюючий орган надіслав позивачу квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22 лютого 2019 року, відповідно до якої податкова накладна прийнята, однак її реєстрацію зупинено у зв`язку з їх відповідністю підпункту 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних (Т.1, арк. 23).

Як встановлено судом та що не спростовано відповідачами, на підтвердження здійснення вказаної вище господарської операції, позивачем направлено до податкового органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено №6 від 03 квітня 2019 року, разом поясненнями та документами, що підтверджують реальність здійснення кожної господарської операції (Т.1, арк. 24,25).

08 квітня 2019 року Комісія Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла рішення №1135569/41085557 про відмову у реєстрації вказаних вище податкових накладних, у зв`язку із ненаданням платником податків копій документів, а саме: договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством (Т.1, арк. 26-27).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, рішенням комісії з питань розгляду скарг від 22 квітня 2019 року №24428/41085557/2 у задоволенні скарги позивача відмовлено, рішення №1135569/41085557 залишено без змін (Т.1, арк. 28-29,30).

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК України).

У відповідності до абзацу 1 пункту 201.1 розділу V ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Згідно пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (надалі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно з пунктом 5 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 № 117 (надалі - Порядок № 117), Податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

При цьому, відповідно до змісту пункту 10 Порядку № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Пунктом 21 Постанови № 117 визначено, що підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної та бути обґрунтованим.

Наведене в сукупності свідчить про те, що у будь-якому випадку контролюючий орган повинен був в оскаржуваному рішенні чітко вказати які копії документів не було надано позивачем та які з наданих документів складені з порушенням законодавства та, норми якого закону порушені при складанні документів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до якої податкова накладна прийнята, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкових накладних критеріям оцінки ризиків, що визначені підпунктом 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податків.

Разом з тим, судом встановлено, що податковий орган повинен був у квитанції чітко вказати не лише конкретний вид критерію, який встановлений підпунктом 1.6 пункту 6 Критеріїв, а і відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників.

Суд звертає увагу, що відповідачами не спростовано те, що позивач скористався правом на надання пояснень та документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, та надав податковому органу письмові документи, що підтверджують реальність здійснення операцій по ним.

Однак, в порушення вимог законодавства, з оскаржуваного рішення неможливо встановити, копії яких документів досліджувались Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Крім того, оспорюване рішення містить лише загальне твердження про ненадання платником податків документів без конкретизації (підкреслення, як того вимагає форма такого рішення) конкретного переліку документів, яких, на думку Комісії, не вистачає, що повністю нівелює принцип визначеності, прозорості та обґрунтованості рішення.

При цьому, відповідач не навів жодного правого обґрунтування щодо підстав для зупинення реєстрації податкової накладної, зазначених у підпункті 1.6 пункту 6 критеріїв, що наведені у листі Державної фіскальної служби України.

Суд наголошує, що факт зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує здійснення платником податків господарських операцій та наявності дати виникнення події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи надання з боку позивача первинних документів, які свідчать про проведення господарських операцій, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №1135569/41085557 від 08 квітня 2019 року.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що посилання позивача на наявність рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/1240/19 є на теперішній час передчасним, оскільки рішення у даній адміністративній справі не набрало законної сили та оскаржується в апеляційному порядку, що виключає можливість його застосування під час вирішення даної справи по суті.

Крім того, пунктом 28 Порядку № 117 передбачено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в ЄРНП було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій, зокрема якщо набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

Відповідно до пункту 20 Порядку ведення ЄРНП, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, приписами чинного законодавства чітко зазначено про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП у разі набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРНП.

З огляду на протиправність вказаного вище рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, а також враховуючи норми діючого законодавства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №83 від 08 лютого 2019 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного подання.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 4014,00 грн. При цьому, з урахуванням норм діючого законодавства, сплаті підлягає судовий збір у розмірі 3842,00 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 1921,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів пропорційно до задоволених вимог до кожного з відповідачів, а також роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з заявою про повернення судового збору у розмірі 172,00 грн, як такого, що сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 08 квітня 2019 року №1135569/41085557, прийняте комісією Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) зареєструвати податкову накладну №83 від 08 лютого 2019 року, подану товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» (04136, місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок 1-3, офіс 203, ) в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її фактичного подання.

4. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» (04136, місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок 1-3, офіс 203, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

5. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпампс Інжиніринг» (04136, місто Київ, вулиця Північно-Сирецька, будинок 1-3, офіс 203, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова