Справа № 1.380.2019.003424
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003424
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Староста М.М.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Добровольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення грошової допомоги, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області (вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003), в якій просить:

-стягнути з ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 5 434,12 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів;

-стягнути з ГУ ДФС у Львівській області на користь позивача грошову допомогу (на оздоровлення) у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічних основних оплачуваних відпусток за періоди з 22.07.2014 по 21.07.2015, з 22.07.2015 по 21.07.2016 та з 22.07.2016 по 21.07.2017 роки в розмірі 12 000,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів;

-стягнути з ГУ ДФС у Львівській області на користь позивача середній заробіток за час затримки з 08.11.2018 року по 10.04.2019 року в розмірі 20 487,60 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем всупереч ст.57 Закону України «Про державну службу» не нараховано та не виплачено йому грошову допомогу (на оздоровлення) у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічних основних оплачуваних відпусток за періоди з 22.07.2014 по 21.07.2015, з 22.07.2015 по 21.07.2016 та з 22.07.2016 по 21.07.2017 роки. Крім того, зазначає, що ГУ ДФС у Львівській області не виконує рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року в адміністративній справі №1340/3750/18 і всупереч ст.117 КЗпП України не здійснило нарахування та виплату позивачу середнього заробітку за час затримки з 08.11.2018 по 10.04.2019. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 25.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 03.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої Законом № 2050-ІІІ є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Тож визначальними обставинами для виплати компенсації є лише дати нарахування та виплати вказаних доходів. Оскільки виплати на виконання судового рішення були нараховані та виплачені у строки та без затримки, компенсація нараховуватись не може, а тому така вимога не може бути задоволена. Також зазначає, що обов`язковою умовою для надання грошової допомоги (на оздоровлення) є заява особи відповідно до Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 року № 500. Оскільки позивач таку заяву писав лише в 2016 році, тому і допомогу на оздоровлення отримав тільки тоді. Окрім того, вказує на те, що позивач наводить розрахунок обчислення розміру середнього заробітку за період з 08.11.2018 року по 10.04.2019 року, при цьому вказує, що ГУ ДФС у Львівській області не виконує рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.08.2018 року у справі №1340/3750/18. Однак, вказане рішення не підлягало негайному виконанню та набуло чинності 06.02.2019 року, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Наказом Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 09.08.2017 року № 43-о «Про звільнення з роботи» начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за власним бажанням, згідно із ст.38 Кодексу законів про працю України. В даному наказі зазначається про виплату позивачу грошової компенсації за невикористані основні щорічні відпустки та додаткові відпустки (відповідно до ст.24 Закону України «Про відпустки»), кількість днів яких сумарно становить - 182 календарних дні.

Червоноградська ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області при звільненні позивача виплатила йому компенсацію за невикористані основні щорічні та додаткові відпустки у розмірі 6495,58 грн.

Не погодившись з розміром компенсації ОСОБА_1 подав позов до Львівського окружного адміністративного суду про стягнення компенсації за невикористані відпустки, стягнення середнього заробітку за затримку виплати сум, що належали працівникові при звільненні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі №1340/3750/18 позов задоволено частково. Зокрема, суд вирішив зобов`язати Червоноградську ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки з врахуванням абзацу 6 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженої постановою КМ України №100 від 08.02.1995 року, а також нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року апеляційну скаргу Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року в справі №1340/3750/18 змінено, доповнено: абзац другий резолютивної частини рішення словами «у сумі 36 887 (тридцять шість тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 76 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів»; абзац третій резолютивної частини рішення словами:«у сумі 32 692 (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 32 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів». У решті рішення залишено без змін.

На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Львівській області виплачено ОСОБА_1 кошти у сумі 56011,96 грн. згідно платіжного доручення від 08.04.2019 року №642.

16.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС у Львівській області з запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати копії документів щодо загальної суми нарахованих доходів у 2019 році з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань із нарахованих доходів, суму нарахованих доходів, що належить до виплати, копію платіжного доручення про перерахування коштів 10.04.2019 року. Також просив повідомити чи було здійснено при нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані відпустки.

23.04.2019 Головним управлінням ДФС у Львівській області за вих.№22569/ЗПІ/10/05.0-34 надіслано на адресу позивача розрахункові листи за серпень 2017, квітень 2019, копію листа Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області від 18.04.2019 №1086/53.8-14, копію платіжного доручення Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області №7 від 05.04.2019, копію платіжного доручення ГУ ДФС у Львівській області №642 від 08.04.2019 року.

Позивач, вважаючи, що ГУ ДФС у Львівській області не виплатило йому усі кошти, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до абзацу 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року по справі №1340/3750/18 позов задоволено частково. Суд зобов`язав Червоноградську ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані відпустки, а також нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року апеляційну скаргу Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року змінено, доповнено: абзац другий резолютивної частини рішення словами «у сумі 36 887 (тридцять шість тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 76 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів»; абзац третій резолютивної частини рішення словами:«у сумі 32 692 (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 32 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів».

Тобто постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду було уточнено розмір коштів, який підлягав виплаті ОСОБА_1 , а саме кошти за невикористані відпустки в сумі 36 887,76 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів та кошти на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 32 692,32 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Відтак, сума виплат позивачу становила 69 580,08 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що 10.04.2019 року ГУ ДФС у Львівській області на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року по справі №1340/3750/18 перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 56 011,96 грн. з урахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Вказане підтверджується платіжним дорученням №642 від 08.04.2019, що знаходиться у матеріалах справи.

Враховуючи те, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року було виконано 10.04.2019 року період затримки становить 105 днів.

Окрім того, відповідно до Схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати пралі з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 р., затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 р. № 15 в редакції від 16.02.2017 р., чинній на день звільнення позивача, посадовий оклад керівника відділу у складі департаменту, головного управління, служби, самостійного управління, юрисдикція якого поширювалась на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, становив 4000,00 грн.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими вищезазначеним Порядком обчислення середньої заробітної плати.

Відповідно до п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Таким чином середньоденна заробітна плата для визначення розміру компенсації за затримку виплати сум, які належали працівнику при звільненні становить 195,12 грн. (4000грн/(20к.д+21к.д)/2), де 4000 грн. - посадовий оклад, 20 к.д та 21 к.д кількість робочих днів у червні та липні 2017 року.

Відтак, з врахуванням вищенаведеного, сума стягнення середнього заробітку за час затримки з 08.11.2018 по 10.04.2019 становить 20 487,60 грн (105днів*195,12 грн.).

А тому вимога про стягнення з ГУ ДФС у Львівській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки з 08.11.2018 року по 10.04.2019 року в розмірі 20 487,60 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУ ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 5 434,12 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок), для реалізації згаданого Закону.

Згідно ст. 1 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи та організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткові пенсії, цільові грошові допомоги на прожиття, щомісячної державної допомоги та компенсаційних виплат.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, за змістом наведеної норми, компенсація провадиться у разі затримки виплати нарахованих доходів.

Верховним Судом України у постанові від 18.11.2014 у справі № 21-518а14 зазначено, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення, однак основною умовою для виплати компенсації є порушення строків виплати саме нарахованих доходів.

У постанові від 21.05.2014 у справі № 6-43цс14 Верховний Суд України зазначив, що за наявності визначених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду.

Отже, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону, є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Судом встановлено з матеріалів справи, що нарахування компенсації за невикористані відпустки та середній заробіток за весь час затримки в сумі 56011,96 грн. за рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року було здійснено відповідачем через банк 08.04.2019 року, а фактично виплата таких коштів відбулась 10.04.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №642, яке знаходиться в матеріалах справи.

Отже в даному випадку нарахування та виплата належних позивачу сум була проведена у встановлений законом строк, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ГУ ДФС у Львівській області на користь позивача грошової допомоги (на оздоровлення) у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічних основних оплачуваних відпусток за періоди з 22.07.2014 по 21.07.2015, з 22.07.2015 по 21.07.2016 та з 22.07.2016 по 21.07.2017 роки в розмірі 12 000,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів суд зазначає наступне.

З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 року № 889-УІІІ «Про державну службу». Відповідно до п. 2 ст. 54 цього закону державним службовцям може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2016 року № 500 затверджено Порядок надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Порядком визначено, що державним службовцям матеріальна допомога може надаватися один раз на рік у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі особистої заяви.

Рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям приймається керівником державної служби у державному органі в межах затвердженого фонду оплати праці (лист Міністерства соціальної політики України від 15.02.2017 р. № 355/0/101-17/281).

Умовою виплати допомоги на оздоровлення є факт надання працівникові щорічної відпустки (або її частини). Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 21.07.2015 № 409/13/116-15 у випадку поділу щорічної відпустки на частини (ст. 12 Закону України «Про відпустки») допомога на оздоровлення може виплачуватися працівникові один раз при наданні будь-якої з частин щорічної основної відпустки за заявою працівника.

Враховуючи вищезазначене, обов`язковою умовою для надання грошової допомоги (на оздоровлення) є заява особи.

А тому твердження позивача, що матеріальна допомога на оздоровлення обов`язково надається у разі надання щорічної відпустки є неправильним. Також, ОСОБА_1 не обґрунтував належним чином у своїй позовній заяві обов`язковість виплати грошової допомоги на оздоровлення при звільненні особи (за власним бажанням), оскільки на законодавчому рівні такий обов`язок для органу державної влади не встановлений.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи є лист управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності Головного управління ДФС у Львівській області від 18.04.2019 року № 1086/53.8-14 в якому зазначається, що в липні 2016 року ОСОБА_1 отримав матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Відтак, враховуючи наведене, дана позовна вимога не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, а тому задоволенню не пілягає.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення з ГУ ДФС у Львівській області на користь позивача середнього заробітку за час затримки виплати сум, що належали при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме з 08.11.2018 року по 10.04.2019 року в розмірі 20 487,60 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Щодо судових витрат, то питання щодо їх розподілу суд не вирішує, оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати сум, що належали при звільненні по день фактичного розрахунку, а саме з 08.11.2018 року по 10.04.2019 року в розмірі 20 487,60 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 5 434,12 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів та стягнення грошової допомоги (на оздоровлення) у розмірі середньомісячної заробітної плати до щорічних основних оплачуваних відпусток за періоди з 22.07.2014 по 21.07.2015, з 22.07.2015 по 21.07.2016 та з 22.07.2016 по 21.07.2017 роки в розмірі 12 000,00 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2019 року.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна