Справа № 709/1327/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Чубай В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Справа № 709/1327/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Пилипенко О.Є., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року у справі

за позовом сільськогосподарського товариства

з обмеженою відповідальністю «Агроко»

до Головного управління Державної фіскальної служби

в Черкаській області

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроко» (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.04.2019 р. № .

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року справу передано за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду як таку, що не підсудна місцевому загальному суду.

Вирішуючи питання про підсудність цього спору, суд першої інстанції виходив з того, що спірною постановою позивача притягнуто не до адміністративної відповідальності в порядку КУпАП, а до відповідальності за порушення норм податкового законодавства, відповідно до вимог ПК України, що виключає підстави для віднесення справи до підсудності місцевого загального суду як адміністративного.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до Чорнобаївського районного суду, посилаючись на те, що порушення правил предметної підсудності не є підставою для передачі справи до іншого суду, що суд першої інстанції зобов`язаний був спочатку відкрити провадження у справі, а також наполягає на тому, що цей спір підсудний саме місцевому загальному суду, оскільки предметом оскарження є акт індивідуальної дії про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про підсудність даної справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Від позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, яке обґрунтовано неможливістю забезпечити явку представника - адвоката в судове засідання, який зайнятий в іншому процесі.

Жодних доказів на підтвердження наведених обставин позивачем суду не надано.

Перевіривши зазначене клопотання та проаналізувавши доводи заявника, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для його задоволення та відкладення судового розгляду цієї справи.

При цьому, слід враховувати, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Обставини, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів даної справи, предметом спору в цій справі є прийняте ГУ ДФС у Черкаській області податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 р. № , яким на позивача накладено штраф у розмірі 95 790,12 грн. за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, відповідно до ст.ст. 120-1, 201 Податкового кодексу України.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1-3 ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу.

Частиною 1 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, спеціальним законодавством, а саме ст. 120-1 КЗпП України, встановлено відповідальність за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.

У свою чергу, статтею 29 КАС України закріплено обов`язок суду в разі отримання справи, яка не належить до його юрисдикції, передати таку справу на розгляд до компетентного суду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавцем розмежовано правопорушення, за які підконтрольні особи притягаються до відповідальності в порядку КУпАП, та порушення податкового законодавства, відповідальність за які визначена нормами спеціального законодавства - ПК України.

При цьому, саме юридичний галузевий характер застосованої до правопорушника контролюючим органом санкції визначає предметну підсудність відповідної постанови: постанови про накладення штрафів за КУпАП оскаржуються до місцевого загального суду як адміністративного, а постанови про накладення штрафів за нормами спеціального законодавства - до окружного суду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що оскаржуваним позивачем у цій справі податковим повідомленням-рішенням його було притягнуто до відповідальності за порушення податкового законодавства не в порядку КУпАП, а за нормами ПК України.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що даний спір виник не з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому, відповідно до ст. 20 КАС України, така справа не підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, а підлягає розгляду саме окружним адміністративним судом.

При цьому, апеляційним судом враховується правова позиція, викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 р. по справі «Сокуренко і Стригун проти України», в якому Суд зазначив, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а в рішенні Комісії Ради Європи від 12.10.1978 р. у справі «Zand v. Austria» визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на це, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності та доцільності передачі цієї за підсудністю до компетентного суду, яким у даному випадку, враховуючи, зокрема правила територіальної підсудності, є Черкаський окружний адміністративний суд.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції зобов`язаний був спочатку відкрити провадження у справі та не міг передавати справу іншому суду до цього, не ґрунтуються на нормах адміністративного процесуального законодавства та є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що порушення правил предметної підсудності не є підставою для передачі справи до іншого суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з аналізу норм КАС України, зокрема ст.ст. 20,29, вбачається, що якщо суд відповідно до положень цієї норми та інших положень процесуального законодавства виявить, що не є судом для розгляду окресленого предмета спору у сфері виборчих відносин, він повинен направити справу до компетентного суду. При цьому, розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року у справі № 855/364/19.

Твердження апелянта про те, що цей спір підсудний місцевому загальному суду, оскільки предметом оскарження є акт індивідуальної дії про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, є необґрунтованими, з огляду на вищезазначене.

Аналізуючи ці та всі інші доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності передачі цієї справи за підсудністю до компетентного суду, яким є Черкаський окружний адміністративний суд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та без допущення порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроко» залишити без задоволення, а ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 19 вересня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: