Справа № 9901/61/19
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 вересня 2019 року

Київ

справа №9901/61/19

адміністративне провадження №Зі/9901/317/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду - Радишевської О.Р.,

розглянув у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича - про відвід судді Уханенка С.А. в справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

01 лютого 2019 року до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України), в якому позивач просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС України №1987/ко-18 від 21 грудня 2018 року;

- зобов`язати ВККС України допустити ОСОБА_1 до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

Ухвалою від 21 лютого 2019 року Касаційний адміністративний суд в складі Верховного Суду (суддя-доповідач Анцупова Т.О.) відкрив провадження в справі за вказаним позовом.

Згідно з рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року №13 «Про обрання суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді до Великої Палати Верховного Суду» судді Гриців М.І. та Анцупова Т.О. обрані до Великої Палати Верховного Суду строком на три роки.

У зв`язку з наведеними обставинами у зазначеній справі 24 травня 2019 року призначено повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого визначено новий склад суду: суддю-доповідача Смоковича М.І., суддів Загороднюка А.Г., Кашпур О.В., Радишевську О.Р., Уханенка С.А.

Ухвалою від 29 травня 2019 року суддя-доповідач Смокович М.І. прийняв цю справу до провадження; тією самою ухвалою розгляд справи розпочато спочатку.

У зв`язку з настанням обставин, які унеможливили розгляд справи, а саме надання відпустки судді Кашпур О.В., а також надання днів відпочинку суддям Загороднюку А.Г. та Радишевській О.Р., з метою дотримання строків розгляду справ, призначено повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого визначено склад колегії суддів: Смоковича М. І., Бевзенка В.М., Губську О.А., Калашнікову О.В., Уханенка С.А.

До суду надійшли заяви представника позивача - адвоката Кравця Р.Ю. про відвід усіх суддів, які входять до складу колегії, визначеної для розгляду цієї справи, з підстави, установленої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 13 вересня 2019 року визнано відводи необґрунтованими, а заяви про відвід суддів Смоковича М.І., Бевзенка В.М., Губської О.А., Калашнікової О.В., Уханенка С.А. - передано на автоматизований розподіл для визначення у встановленому КАС України порядку судді, який вирішуватиме питання про відвід за цими заявами.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу від 17 вересня 2019 року заяву про відвід судді Уханенка С.А. в справі №9901/61/19 розподілено на суддю Радишевську О.Р.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Заява про відвід судді Уханенка С.А. мотивована тим, що у процесі призначення суддів Верховного Суду у межах внутрішньої системи порушено принцип верховенства права, оскільки під час здійснення повноважень членами ВККС України ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і прийняттям ними відповідних рішень, останні не відповідали вимогам Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII). Так, ОСОБА_2 на час виконання повноважень члена ВККС України не зупинив адвокатську діяльність. Водночас ОСОБА_3 на час виконання повноважень члена ВККС України не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності, адже відомості про нього як адвоката відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України. Указане, на думку заявника, ставить під сумнів справедливість призначення суддів Верховного Суду.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів у розгляді адміністративної справи.

Заявник зазначає, що наявність упередженості, указаної у заяві про відвід суддів, установлена ним за об`єктивним критерієм, який він визначив, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, прийняті у справах «Мікалефф проти Мальти» (рішення від 15.11.2009 «Micallef v. Malta», заява №17056/06); «Межнаріч проти Хорватії» (рішення від 15.07.2005 «Meznaric v. Croatia», заява №71615/01), «Ветштайн проти Швейцарії» (рішення від 28.10.1998 «Wettstein v. Switzerland», заява №33958/96), «Лавентс проти Латвії» (рішення від 28.11.2002 «Lavents v. Latvia», заява №33958/96); «Анрі Астрадсон проти Ісландії» (рішення від 12.03.2019 «ANDRI АSTRАРSSON v. ICELAND», заява №26374/18) тощо.

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час учинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялися суддею дії, які можуть стати причиною для позбавлення його права брати участь в судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Перед розглядом справи суддя повинен утриматися від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Водночас вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Проте наведені заявником доводи у заяві, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності судді мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу вчинення ним дій, які б свідчили про його упередженість чи ставить під сумнів безсторонність судді не наведено. Доводи заяви не дають підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вимог законодавства та професійною діяльністю судді Уханенка С.А.

Наведене спростовує викладені у заяві доводи про те, що суддя не може відповідати принципам неупередженості, зокрема за об`єктивним критерієм.

Отже, посилання заявника на упередженість судді Уханенка С.А. з тих підстав, що при вирішенні питання про призначення і проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій на призначення на посади суддів Верховного Суду в прийнятті відповідних рішень брали участь члени ВККС України - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які, на думку заявника, на час виконання таких повноважень не відповідали вимогам Закону №1402-VIII, не є об`єктивно обґрунтованими. Такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб`єктивній оцінці заявника обставин.

Суд звертає увагу на відсутність інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Уханенка С.А. і викликали необхідність його відводу.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав для задоволення заяви про відвід немає.

Керуючись статтями 36, 40 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Уханенка С.А. в справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя: О.Р. Радишевська