Справа № 826/12668/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Сорочко Є.О., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Такаджі Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна»

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року

у справі № 826/12668/17 (розглянуту у письмовому провадженні)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна»

до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 28.07.2017р.,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 28 липня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач не заперечує ту обставину, що мало господарські операції із резидентом Швейцарської Конфедерації у 2015р., також не заперечує факту неподання звіту про контрольовані операції за 2015р. у 2016р., оскільки вважає незаконним включення Швейцарської Конфедерації до Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, що і оскаржив в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/11039/16.

Рішенням Окружного адміністративного суду від 28 вересня 2019 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій товариство просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем відзивів (заперечення) на апеляційну скаргу подано.

В судовому засіданні представником позивача підтримано вимоги та доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечив. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Крім того, в судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про зупинення апеляційного провадження до завершення касаційного оскарження у Верховному суді рішення у справі № 826/11039/16, оскільки вирішення цієї справи не можливе до набрання законної сили рішенням у справ № 826/11039/16.

Колегією суддів, у судовому засіданні досліджено заявлене представником позивача клопотання, при цьому у задоволенні клопотання про зупинення апеляційного провадження відмовлено,оскільки, відповідно до Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в адміністративній справі № 826/11039/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна» залишено без задоволення а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 року залишено без змін.

Відтак рішення суду у справі № 826/11039/16 набрало законної сили, атому правові підстави для задоволення клопотання про зупинення апеляційного провадження відсутні. .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Офісом великих платників податків направлено до ТОВ «Пластікс-Україна» запит №13664/10/28-10-14-03-08 від 23.12.2016 про надання пояснень з питань неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік, відповідно до вимог п. 39.4 ст. 39 Кодексу, та доказів, які підтверджують або спростовують критерії віднесення господарських операцій між ТОВ «Пластікс-Україна» та з нерезидентом DU PONT DE NEMOURSINTERNATIONAL Sari. (Швейцарська Конфедерація) до контрольованих, відповідно до вимог п.39.2 ст.39 Кодексу.

Листом ТОВ «Пластікс-Україна» від 27.01.2017 б/н, від 22.02.2017 б/н відповідача повідомлено про відсутність у товариства обов`язку подавати звіт передбачений ст.. 39 ПК України по взаємовідносинам з нерезидентом DU PONT DE NEMOURSINTERNATIONAL Sari. (Швейцарська Конфедерація). Крім того, товариством надано копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 21.07.2016 № 826/11039/16 за позовом ТОВ «Пластікс-Україна» та запропоновано Офісу ВПП ДФС для уникнення в майбутньому конфліктних та спірних ситуацій перенести або зупинити в порядку ст.84 ПК України контрольно - перевірочні заходи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/11039/16.

У зв`язку з відсутністю, станом на 10.07.2017 року, інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень України про результати розгляду адміністративної справи № 826/11039/16 та не подання позивачем звіту про контрольовані операції за 2015 рік до ДФС України, обумовило проведення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Пластікс-Україна» з питань неподання звіту про контрольовані операції за звітний період - 2015 рік.

За результатами вказаної перевірки, податковим органом складено Акт від 11.07.2017 року № 1843/28-10-14-03/24587464.

Проведеною перевіркою встановлено порушення: п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в частині неподання Звіту про контрольовані операції з нерезидентом DU PONT DE NEMOURSINTERNATIONAL Sari. (Швейцарська Конфедерація) за 2015 рік в строк до 1 травня 2016 року.

Не погодившись із висновками податкового органу викладеними в акту перевірки ТОВ «Пластікс-Україна» 21.07.2017 року подано заперечення на Акт перевірки від 11.07.2017 року № 1843/28-10-14-03/24587464, за результатами розгляду яких, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби листом від 27.07.2017 року № 40077/10/28-10-14-10 висновки Акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків викладених в акту перевірки, 28.07.2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким на підставі пп. 54.3.2 п.54.3ст. 54, п. 120.3 ст. 120, глави ХІ розділу ІІ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) за порушення пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України від 2 грудня 2012 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) до ТОВ «Пластікс-Україна» застосовано адміністративний штрафи та інші санкції у розмірі 365 400, 00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем в порядку адміністративного оскарження оскаржено до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якого остання рішенням від 22.08.2017 року за № 18740/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення - рішення від 28.07.2017 року № залишила без змін, скаргу - без задоволення.

Незгода з вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом правомірно накладено на позивача стягнення за неподання про контрольовані операції за 2015 рік, а доводи наведенні позивачем не свідчать про відсутність у нього обов`язку подавати такий звіт.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Перелік господарських операцій, які визнаються контрольованими, встановлений підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є:

а) господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами;

б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Згідно з підпунктом 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 39.2.1.6 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України передбачено, що неконтрольовані операції - будь-які господарські операції, не передбачені підпунктами 39.2.1.1, 39.2.1.2 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, що здійснюються між непов`язаними особами.

Відповідно до підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

У підпункті 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закон) щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Неподання платником податків звіту про проведені ним контрольовані операції, відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України є порушенням податкового законодавства, відповідальність за яке передбачена пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 120.3 статті 120 Податкового кодексу України неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі:

300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції;

1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;

3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося позивачем, в період з 09.02.2015 року по 10.09.2015 року позивачем здійснено митне оформлення товару (торгівельна країна Швейцарія, країна відправник - Бельгія), отриманого від нерезидента DU PONT DE NEMOURSINTERNATIONAL Sari. (Швейцарська Конфедерація), який є стороною зовнішньоекономічних контрактів, відповідно до яких було здійснено контрольовані операції на суму 9 017 942, 14 грн.

Вказаний факт підтверджено також Інформацією про контрольні операції ТОВ «Пластікс-Україна» з нерезидентом DU PONT DE NEMOURSINTERNATIONAL Sari. (Швейцарська Конфедерація) (Додаток № 1 до Акту перевірки).

Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, річний дохід ТОВ «Пластікс-Україна» від будь-якої діяльності (та вирахуванням непрямих податків), визначений за вилами бухгалтерського обліку за 2015 рік склав 441 062 908 грн., що перевищує 50 мільйонів гривень за відповідний податковий (звітний) рік.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 № 1042-р «Про затвердження переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні», Швейцарська Конфедерація включена до переліку держав у період з 01.09.2013 по 13.05.2015;відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України» (термін дії з 14.05.2015 до 15.09.2015), Швейцарська Конфедерація включена до переліку держав по 15.09.2015.

Відтак, враховуючи, що Швейцарська Конфедерація у період з 01.01.2015 по 16.09.2015 була включена до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, обсяг контрольованих операцій позивача по взаємовідносинах з нерезидентом DU PONT DE NEMOURSINTERNATIONAL Sari. (Швейцарська Конфедерація) перевищував 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) та річний дохід позивача від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, в цілому за звітний 2015 рік перевищив 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків , то в силу пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України позивач мав обов`язок подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року.

Як зазначено вище, позивачем наведені обставини не заперечуються, також позивач визнає, що звіт подано не було.

Натомість, як у суді першої інстанції так і при апеляційному розгляду, позивач на обґрунтування своєї позиції зазначає, що Кабінет Міністрів України безпідставно включив до відповідного переліку Швейцарську Конфедерацію, оскільки вказана держава не відповідає критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки обставини відповідності Швейцарської Конфедерації критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, не є предметом доказування у даній справі, а вказана правова норма прямо вказує, що операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Колегія суддів акцентує увагу апелянта, що як на час прийняття спірного рішення, згадані розпорядження Кабінету Міністрів України в частині включення до відповідних переліків Швейцарської Конфедерації не були скасовані чи визнані нечинними у судовому порядку, а тому підлягали обов`язковому врахуванню контролюючими органами у період їх дії.

Також, безпідставними є посилання позивача на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 № 810/868/17 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 № 876/5637/17, як на підставу відсутності у нього обов`язку подавати звіт за контрольовані операції у 2015 році, з підстав того, що Швейцарську Конфедерацію з 16.09.2015 року виключено з переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України, згідно розпорядженням Кабінету Міністрів України № 977-р.

Протягом 2015 року діяло декілька затверджених розпорядженнями Кабінету Міністрів України відповідних переліків, зокрема:

- Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №1042 (діяв до 14.05.2015);

- Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 449-р (термін дії з 14.05.2015 до 16.09.2015);

- Перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 977-р (діє з 16.09.2015).

При цьому, до затверджених вказаними вище розпорядженнями, зокрема від 25.12.2013 року №1042 та від 14.05.2015 року № 449-р Швейцарську Конфедерацію включено переліків держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, та які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України.

У той же час, у чинному з 16.09.2015 Розпорядженні Кабінету Міністрів України № 977-р Швейцарська Конфедерація у переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України відсутня.

Колегія суддів зазначає, що виключення з 16 вересня 2015 року Швейцарську Конфедерацію з Переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Кодексу, після здійснення позивачем протягом періоду контрольованих операцій, не є підставою для звільнення платника податку від обов`язку подати вказаний звіт за звітний календарний рік - 2015 рік, оскільки такий обов`язок виник у платника податку у зв`язку з вчиненням у 2015 році зазначених контрольованих операцій, які не перестають такими вважатися з настанням вказаної обставини, і мав бути виконаний за закінченням звітного 2015 року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 травня 2018 року в адміністративній справі №810/2375/17 (адміністративне провадження №К/9901/33654/18).

Також безпідставними є посилання представника позивача на часті зміни в законодавстві, в розрізі зовнішньоекономічної діяльності, що значно ускладнює діяльності позивача в рамках закону, що порушує принцип законодавчої визначеності.

Означений правовий принцип зводиться до того, що зміст законодавчих нововведень має бути по можливості доведений до відома осіб, щодо яких таке законодавство застосовується.

Європейський Суду з прав людини серед елементів принципу правової визначеності називає запобігання випадкам набрання чинності положеннями законодавства Співтовариства до моменту їх публікації. Така можливість є винятковою, коли це обумовлено цілями відповідного законодавства та у випадку, якщо законні очікування тих, на кого воно поширюється, належним чином забезпечені (рішення у справах Racke н Hauptzollamt Mainz (1979) та Hauptzollamt Landau (1979). Венеціанська комісія визначає, що для забезпечення принципу передбачуваності закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків. Коли особа переконана у досягненні запланованого результату, має легітимні (законні) очікування, діючи згідно з нормами права, їй має бути гарантований захист цих очікувань. Близькою до окресленого принципу є презумпція незворотності дії закону в часі й неможливості застосування закону до особи, яка не могла знати про його існування.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що питання законотворчої діяльності держави не віднесено до компетенції суду, та не може слугувати підставою для недотримання законодавства при здійсненні господарської діяльності.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пластікс-Україна»- залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Є.О. Сорочко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 19.09.2019.