Справа № 160/5785/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2019 року Справа № 160/5785/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Євробус" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року відкрито провадження у справі № 160/5785/19 та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В обгрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що ним виконано обов`язок щодо сплати необхідного соціального внеску у визначений законодавством строк, проте помилково зазначено не вірний рахунок у платіжному дорученні. Позивач вважає, що допущена помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для держави, оскільки страхові кошти підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я Головного управління ДФС в казначействі. Також позивач посилається на те, що посадовими особами Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не було оформлено акт довільної форми в якому чітко викладається зміст порушення.
Відповідачем до суду надано письмовий відзив на позовну заяву, у якому він проти позову заперечує в повному обсязі. Зазначає, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Також відповідачем зазначено, що згідно частини 12 статті 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
17 травня 2019 року позивачем до податкового органу в електронному вигляді було подано звіт за квітень 2019 року про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Звіт прийнято 17.05.2019 року.
Відповідно даних звіту про суми нарахованої заробітної плати, сума єдиного внеску розрахована у розмірі 35 882 грн. терміном сплати 20.05.2019 року.
20.05.2019 року Товариство з іноземними інвестиціями «Євробус» через АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у місті Києві було сплачено суму у розмірі 36 000 грн. з зазначенням призначення платежу «єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати (22%) за квітень місяць 2019 року». Отримувачем за вказаним платежем зазначено ГУ ДФС у Дніпропетровській області, банк отримувача - Казначейство України.
Відповідно інтегрованої картки платника податку Товариства з іноземними інвестиціями «Євробус» з єдиного внеску, станом на 20.05.2019 року останнім нарахована самостійно сума єдиного внеску терміном сплати 20.05.2019 року у розмірі 35 882 грн. Враховуючи відсутність надходжень грошових коштів на сплату єдиного внеску в граничний термін, наявність переплати у розмірі 8 331,02 грн., у позивача виникла заборгованість у розмірі 27 550,98 грн.
22.05.2019 року позивачем було перераховано суму у розмірі 28 000 грн. зі сплати єдиного внеску, якою відбулось погашення недоїмки у розмірі 25 550,98 грн. з єдиного внеску за квітень 2019 року.
Незгода позивача з прийнятим рішенням про застосування штрафних санкцій та пені стало підставою для звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464 (далі - Закон №2464), Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом МФУ від 20.04.2015 р. №449 ( далі - Інструкція №449).
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Згідно ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до пп. 1, 4 п.2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Частиною 8 ст. 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Частиною 11 та 12 статті 9 Закону №2464 визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до частин 1-3 статті 25 Закону №2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.
Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з частинами 10 та 13 статті 25 Закону №2464, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати ( перерахування) включно.
Таким чином, за несплату (несвоєчасну сплату) суми нарахованого єдиного внеску у встановлений законом термін, законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді фінансових санкцій. При цьому, специфіка фінансової санкції, передбаченої вищезазначеним пунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на суму недоїмки незалежно від кількості днів, наступних за днем граничного терміну сплати єдиного внеску з застосуванням пені за кожен день прострочення такої сплати.
Частиною 1 статті 43 Бюджетного кодексу України визначено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.
Згідно частин 4, 5 статті 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і визнаються зарахованими до державного бюджету з дня їх зарахування.
Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
В даному випадку, судом було встановлено, що платіжним дорученням №954 від 20.05.2019 року на суму 36 000 грн., в строки встановлені Законом №2464, позивачем було перераховано єдиний внесок на рахунок НОМЕР_2 замість рахунку НОМЕР_1 .
Однак, на переконання суду, допущена підприємством помилка не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому (на кінець операційного дня) у будь-якому разі підлягали перерахуванню на відповідні рахунки 3719, відкриті на ім`я ДФС в Казначействі України. До того ж, згодом така помилка самостійно виявлена платником, який вжив відповідні заходи щодо сплати додаткових коштів на вірний рахунок.
Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску у строк, встановлений Законом №2464, має кваліфікуватись як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.
За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Судові витрати в розмірі 3 842,00 грн. стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» за рахунок його бюджетних асигнувань.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений 23.08.2019 р.

Суддя С.І. Озерянська