Справа № 1.380.2019.002648
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/7705/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року в справі № 1.380.2019.002648 (головуючий суддя Карп`як О. О., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Любові Романівни про визнання протиправною і скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2019 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Любові Романівни про визнання протиправною і скасування постанови ВП № 55178347 від 20.02.2019 про стягнення виконавчого збору в розмірі 101437,15 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що після відкриття виконавчого провадження ВП № 55178347 державним виконавцем не здійснено жодних належних дій для примусового виконання судового рішення, в тому числі і не проведено оцінки такого майна для можливості визначення в подальшому суми виконавчого збору. Зазначено, що державний виконавець в ході виконавчого провадження, повинен був провести оцінку однієї другої частини квартири АДРЕСА_1 , на яку належить звернути стягнення за виконавчим листом № 1304/5046/12, а вже пізніше на підставі повної вартості, яка була б визначена при її реалізації з урахуванням ч.2 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження визначити розмір виконавчого збору, чого державним виконавцем здійснено не було.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими були недоведеними належними та допустимими доказами, внаслідок чого оскаржуване рішення повинно бути скасоване. Також вказано, що державний виконавець не встановлював вартість квартири, яка була успадкована позивачем, відтак розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню, визначений неправомірно та всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить її задовольнити в повному обсязі.

Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 08.06.2017 Галицьким районним судом м. Львова було видано виконавчий лист №1304/5046/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 600/03.3-50 від 14 березня 2008 року в сумі 1014371 гривні 53 копійки шляхом звернення стягнення на спадкове майно, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1 .

З виконання цього виконавчого листа Галицьким відділом державної виконавчої служби розпочато виконавче провадження № 55178347.

Так, 17.11.2017 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Петришак Оленою Михайлівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55178348.

У цій постанові у тому числі визначено: стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 101437,15 грн.

Також встановлено, що 20.02.2019 державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Любов`ю Романівною винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 55178347, якою постановлено стягнути з боржника ОСОБА_2 виконавчий збір у розмірі 101437,15 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

На підставі п.8 Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, зокрема, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

На підставі ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає виконанню на загальних підставах відповідно до норм Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5.

При цьому, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження на підставі такої постанови.

Суд також врахував, що ст.27 Закону №1404-VIII передбачає вичерпний перелік підстав, коли боржник звільняється від сплати виконавчого збору. Проте позивачка у цьому випадку не підпадає під перелік визначений вказаною статтею. Доказів того, що позивач виконала рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не подано.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

До матеріалів справи державним виконавцем на підтвердження вжиття дій у вказаному виконавчому провадженні представлено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; подання державного виконавця про звернення до Галицького районного суду м. Львова щодо винесення рішення про визначення однієї другої ідеальної частики за ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 ; ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23.07.2018 року, якою визначено частку, належну ОСОБА_3 , на праві власності в квартирі АДРЕСА_1 , в розмірі однієї другої ідеальної частки; постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 27.11.2018; акт державного виконавця від 29.11.2018 про вихід за місцем виконання рішення суду та про те, що боржник з`явилася за викликом державного виконавця, постанову про опис майна; заяву АТ Укрсоцбанку про завершення виконавчого провадження від 28.01.2019 року; постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55178347 від 20.02.2019 року.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає, що як вбачається з копії виконавчого листа від 31.07.2012 року, примусовому стягненню підлягала заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії в сумі 1014371,53 грн., тому, відповідачем при визначенні суми виконавчого збору, що підлягає стягненню було дотримано вимог ст.27 Закону України Про виконавче провадження, а доводи апелянта є необґрунтованими.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 року в справі № 1.380.2019.002648 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.