Справа № 440/559/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р.Справа № 440/559/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 31.05.19 року по справі № 440/559/19

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому, уточнивши позовні вимоги (а.с. 91-93), просив суд:

- визнати протиправними дії Кременчуцького ОУПФ у неприйнятті до обчислення страхового стажу за період з 17.07.1975 по 15.11.1976, з 04.12.1978 по 21.05.1979, з 01.07.1982 по 26.01.1984 та з 10.11.1986 по 03.09.1987 при нарахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Кременчуцьке ОУПФ перерахувати та призначити ОСОБА_1 пенсію зарахувавши до страхового стажу період з 17.07.1975 по 15.11.1976, з 04.12.1978 по 21.05.1979, з 01.07.1982 по 26.01.1984 та з 10.11.1986 по 03.09.1987, підтверджений довідками, виданими на тимчасово окупованих територіях України.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що на його думку, дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду його роботи з 10.07.1975 по 03.09.1987 та неврахування довідки від 10.02.2017 №03-14/469, видану Архівним управлінням адміністрації тимчасово окупованого міста Луганська. Додав, що за наявності усіх необхідних документів, якими підтверджується стаж, неврахування таких документів порушує його конституційне право на отримання пенсії у належному розмірі. Додав, що факт його роботи протягом спірного періоду можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року позов ОСОБА_1 до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що ним надано довідки видані архівним управлінням Адміністрації тимчасово окупованого міста Луганська, іншого способу підтвердити свій страховий стаж в позивача немає.

Крім того, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. Відповідно до п.17 указаного Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації) або в одній системі.

Позивач в апеляційній скарзі також зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на свідків, а лише констатував, що «суд не приймає до уваги твердження позивача про те,що факт його роботи можуть підтвердити свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . виходячи з того, що період роботи не співпадають з періодом роботи заявленим в позові. До того ж ОСОБА_3 є дружиною позивача. А тому є зацікавленою особою, свідчення якої в даному випадку носитимуть упереджений характер».

На думку позивача, наведене не відповідає дійсності так як, з означеними свідками він працював разом у вказаний період. А щодо зацікавленості ОСОБА_3 як дружини то позивач з нею розірвав шлюб більше тридцяти років тому, разом не проживає, та зараз одружений на іншій жінці, а тому позивач вважає, що ОСОБА_3 ні яким чином не є зацікавленою особою.

Відповідачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому серед іншого зазначено, що ознайомившись з апеляційною скаргою Позивача Кременчуцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Оскільки судом першої інстанції, при прийнятті рішення було вірно застосовано норми матеріального права, повно і всебічно з`ясовано обставини справи, надано вірну оцінку аргументам учасників, то підстави для скасування законного рішення відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримли апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), досяг 60-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.10.2018 позивач звернувся до Кременчуцького ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 41), додавши до заяви, окрім копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, наступні документи:

- трудову книжку від 17.07.1975 серії НОМЕР_2 (а.с. 46-50);

- архівну довідку від 10.02.2017 №03-14/470, видану Архівним управлінням адміністрації міста Луганська, відповідно до якої мовою оригіналу: "...согласно приказу "Укрглавстальконструкция" треста "Донбасстальконструкция" Ворошиловоградского СУ №134 от 10 ноября 1986 г. №49-ок ОСОБА_1 принят с 10 ноября 1986 г . на участок №1 монтажником по монтажу стальних и железобетонных конструкций 3 разряда. Согласно приказу "Укрглавстальконструкция" треста "Донбасстальконструкция" Ворошиловоградского СУ №134 от 29 сентября 1987 г. №41-ок ОСОБА_1 , монтажник по монтажу стальних и железобетонных конструкций 3 разряда участка №1 уволен 03 сентября 1987 г. по ст.40 п.4 КЗОТ УССР, за прогулы, совершенные без уважительной причины" (а.с. 51);

- архівну довідку від 10.02.2017 №03-14/469, видану Архівним управлінням адміністрації міста Луганська, відповідно до якої мовою оригіналу: "...согласно приказу Ворошиловоградской фабрики ремонта и изготовления мебели от 10.07.1975 №31 ОСОБА_1 принят с 17.07.1975 г. учеником столяра. Согласно приказу Фабрики ремонта и изготовления мебели от 26.01.1984 №11-ок ОСОБА_1 , столяр уволен з 26 января 1984 г. по ст. 38 КЗОТ УССР по собственному желанию" (а.с. 52);

- довідку Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості Полтавської області від 06.04.2016 №1747 щодо перебування ОСОБА_1 на обліку в Кременчуцькому міськрайонному центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 13.03.1998 по 08.09.1998 (а.с. 53);

- довідку Райзаготконтори Світловодського РСТ від 31.05.2018 №14 про роботу охоронцем (а.с. 54);

- довідку Об`єднаного трудового архіву селищної та сільських рад Вознесенського району Миколаївської області від 24.05.2018 №С-343/04-03 про заробітну плату ОСОБА_1 , отриману в колгоспі ім. Синякова (а.с. 55);

- архівну довідку Веселинівського об`єднаного трудового архіву сільських, селищних рад Веселинівського району Миколаївської області від 14.05.2018 №226/03-03 щодо роботи ОСОБА_1 в колгоспі "Перше Травня" (а.с. 56);

- архівну довідку КУ "Компаніївський районний трудовий архів" Компаніївської районної ради Кіровоградської області від 10.05.2018 №61 щодо заробітної плати ОСОБА_1 в колгоспі імені Свердлова, с. Губівка Компаніївського району Кіровоградської області (а.с. 57);

- архівну довідку КУ "Об`єднаний трудовий архів Станично-Луганського району" від 11.05.2018 №318 про роботу позивач в колгоспі імені 50-річчя Компартії України Станично-Луганського району (а.с. 58);

- довідку ПСП "Зоря" від 18.05.2018 №76 про роботу позивача в радгоспі "Заря" (нині ПСП "Зоря") (а.с. 59);

- довідку ПСП "Зоря" від 18.05.2018 № 77 про правонаступництво підприємства (а.с. 59 зі звороту);

- довідку Павлоградського механічного заводу від 14.02.2018 №451/15 про роботу ОСОБА_1 (а.с. 60).

На підставі аналізу поданих документів рішенням Кременчуцького ОУПФ від 09.11.2018 №73 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку. За змістом даного рішення, аналіз поданих документів свідчить, що зарахувати стаж в повному обсязі відповідно до трудової книжки немає можливості, оскільки записи в ній пошкоджені. Стаж роботи за період з 10.07.1975 по 26.01.1984 підтверджений довідкою №03-14/469 від 10.02.2017, врахувати немає підстав оскільки вона видана архівною установою, створеною в порядку, не передбаченому законодавством. Врахувати стаж відповідно довідки №226/03-03 від 14.05.2018 року, виданої Об`єднаним трудовим архівом сільських, селищних рад Веселинівського району та довідки №61 від 10.05.2018, виданої Компаніївським районним трудовим архівом немає підстав, оскільки в довідках не зазначено ім`я та по батькові заявника. Тривалість страхового стажу згідно записів трудової книжки, уточнюючих довідок про стаж, виданих у встановленому законодавством порядку та індивідуальних відомостей, що містяться у системі персоніфікованого обліку складає 11 років 01 місяць 15 днів (а.с. 40).

Відповідно до уточненої позовної заяви позивач вважає, що рішення Кременчуцького ОУПФ від 09.11.2018 №73 порушує його конституційне право на отримання пенсії, тому просить визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття до обчислення страхового стажу періодів його роботи з 17.07.1975 по 15.11.1976, з 04.12.1978 по 21.05.1979, з 01.07.1982 по 26.01.1984 та з 10.11.1986 по 03.09.1987 та зобов`язати Кременчуцьке ОУПФ перерахувати та призначити йому пенсію, зарахувавши вказані періоди до страхового стажу на підставі довідок, виданих архівною установою тимчасово окупованого міста Луганськ.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність доводів позивача щодо протиправності дій Кременчуцького ОУПФ у неприйнятті до обчислення страхового стажу періодів його роботи, що підтверджуються лише довідками некомпетентних органів тимчасово окупованої території України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема, Законом № 1788-XII та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-ХІІ.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 14 Закону № 1788-ХІІ визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупованою територією визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

Згідно з частинами першою та другою статті 4 Закону № 1207-VII на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі частини першої статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із статтею 18 Закону № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом № 1207-VII.

Згідно із частинами першою - третьою статті 9 Закону № 1207-VII передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у зарахуванні періоду його роботи з 17.07.1975 по 15.11.1976, з 04.12.1978 по 21.05.1979, з 01.07.1982 по 26.01.1984 та з 10.11.1986 по 03.09.1987 у зв`язку з наданням довідок від 10.02.2017 №03-14/470 та №03-14/470, виданих Архівним управлінням адміністрації тимчасово окупованого міста Луганськ, тобто установою, створеною в порядку не передбаченому законодавством України.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р, м. Луганськ належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наданого суду позивачем оригіналу трудової книжки, копія якої приєднана до матеріалів адміністративної справи, не вдалося встановити зміст записів про періоди та місце трудової діяльності позивача через пошкодження шляхом розмивання тексту записів. При цьому за наслідками простого огляду при денному освітленні оригіналу трудової книжки ОСОБА_1 суд встановив, що розмитий не лише текст рукописних записів у книжні, а й типографічний захисний малюнок на сторінках книжки.

Причин та обставин таких глибоких пошкоджень записів присутній позивач пояснити не зміг, обмежившись констатацією лише самого факту виявленої ним трудової книжки з уже наявними пошкодженнями.

За відсутності у трудовій книжці ОСОБА_1 чітких відомостей про умови праці та характер виконуваної ним роботи у період з 17.07.1975 по 15.11.1976, з 04.12.1978 по 21.05.1979, з 01.07.1982 по 26.01.1984 та з 10.11.1986 по 03.09.1987, а також уточнюючих довідок, складених в установленому законодавством України порядку об`єктивно неможливо підтвердити страховий стаж позивача в цей період.

Доводи апеляційної скарги позивача, що факт його роботи можуть підтвердити свідки ОСОБА_3 у період з 15.11.1983 по 19.08.1988 та ОСОБА_4 у період з 13.03.1979 по 06.09.1993 колегія суддів не бере до уваги оскільки, періоди роботи, які за твердженням позивача можуть підтвердити вищевказані свідки, не співпадають з періодами роботи, заявленими у позові. До того ж ОСОБА_3 є дружиною позивача, а тому є зацікавленою особою, свідчення якої в даному випадку носитимуть упереджений характер.

Колегія суддів аналізуючи зазначені норми дійшла висновку, що Архівне управління адміністрації міста Луганськ, яке надало довідки на підтвердження періодів роботи позивача, не є органом, створеним в порядку передбаченому законом, в розумінні Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", отже видані ним довідки від 10.02.2017 №03-14/470 та №03-14/470 є недійсними та такими, що не створюють правових наслідків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача щодо протиправності дій Кременчуцького ОУПФ у неприйнятті до обчислення страхового стажу періодів його роботи, що підтверджуються лише довідками некомпетентних органів тимчасово окупованої території України.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року по справі № 440/559/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2019 року по справі № 440/559/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 23.09.2019 року