Справа № 140/769/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6787/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Глушка І.В., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання Дроздовській Ю.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (суддя Воліндер Ф.А., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/769/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» (далі ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН», позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 23.11.2018 року № .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вся готівка, відображена у звіті фіскального реєстратора, в сумі 69302,09 грн., зберігалась на місці проведення розрахунків, зокрема, 60986,09 грн. в сейфі, який розташований безпосередньо на місці проведення розрахунків. Це пов`язано із встановленням керівництвом підприємства ліміту готівкових коштів, які можуть знаходитись в касі у денний час доби не більше 4000 грн., а в нічний не більше 2000 грн. Позивач наголошує, що місце проведення розрахунків не обмежується виключно касовим апаратом, а включає касу, грошовий ящик, сейф тощо. Скринька РРО та сейф фактично підприємства є його касою, а тому внутрішній рух коштів у межах однієї каси не потребує оформлення операціями «службове внесення» чи «службова видача». Також позивач зазначає, що не мав можливості відкрити сейф під час перевірки, оскільки сейф відкривається одночасно двома ключами однин знаходиться на АЗС, а інший у інкасаторів. Перевіряючим було запропоновано дочекатись інкасаторів, однак вони відмовились. При цьому, на думку позивача, суд першої інстанції безпідставно не врахував, що в день проведення перевірки після прибуття інкасаторів та відкриття сейфу працівники АЗС самостійно провели перерахунок коштів, які знаходились в сейфі, зафіксувавши це відповідним актом, яким зафіксовано, згідно з яким сума готівки в сейфі склала 60986,09 грн. Також цього ж дня на АЗС було проведено інкасацію коштів, які знаходились на місці проведення розрахунків, сума інкасованої готівки склала 61000,00 грн., а кількість купюр та їх номінал відповідали зазначено акту перерахунку готівкових коштів.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та просить залишити його без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на неї, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники ГУ ДФС в Одеській області 22.10.2018 року провели фактичну перевірку господарської одиниці ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» АЗС з магазином, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 53, за результатами якої складено акт від 01.11.2018 року № 1148/15/03/РРО/41048714. Перевіркою встановлено факт порушення вимог п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів, зазначеній у денному звіті РРО, на суму 60986,09 грн.

На підставі зазначеного акта фактичної перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийняло податкове повідомлення-рішення 23.11.2018 року № , яким до ТзОВ «ЦЕНТУРІОН- ДІСТРІБЮШИН» за вказане порушення застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 60986,09 грн. (100% суми невідповідності готівкових коштів).

Не погоджуючись з даним податковим повідомлення-рішенням, ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» оскаржило його до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його правомірності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі Закон № 265/95-ВР) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Згідно з п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: вчинене вперше 1 гривня; вчинене вдруге 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг); за кожне наступне вчинене порушення у п`ятикратному розмірі вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Судом встановлено, що при проведенні перевірки посадові особи ГУ ДФС у Волинській області встановили, що 23.10.2018 року станом на час проведення перевірки сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становила 8316,00 грн., сума, зазначена у денному звіті РРО 69302,09 грн., отже, невідповідність готівкових коштів становить 60986,09 грн.

З приводу цього ТзОВ «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» вказує, що решта готівки на момент проведення перевірки перебувала в сейфі, що знаходиться одразу біля касового апарату. Також позивач посилається на те, що в зв`язку з тим, що на АЗС, яка розташована по вул. Балківській, 53 в м. Одеса, здійснюється цілодобова реалізація нафтопродуктів та супутніх товарів наказом директора Одеської регіональної дирекції підприємства від 01.09.2018 року № 1/1 «Про залишки коштів в касах АЗС» встановлено, що в касі знаходяться суми готівкових коштів: у денний час доби не більше 4000 грн., у нічний не більше 2000 грн., а надлишок коштів поверх встановленої суми необхідно переміщувати до сейфу.

Відповідно до ст. 2 Закону № 265/95-ВР місцем проведення розрахунків є місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно з пп. 8 п. 3 глави І Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148, каса це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівки, інших цінностей, касових документів.

Відповідно до абз. 4 п. 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833, забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб`єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Проаналізувавши зміст наведених вище норм в їх системному зв`язку, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що місце проведення розрахунків не обмежується виключно касовим апаратом, а включає касу, грошовий ящик, сейф тощо.

Водночас, п. 6 глави ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 року № 547, передбачено, що внесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій «службове внесення» та «службова видача», якщо такі внесення чи видача не пов`язані з проведенням розрахункових операцій. Крім того, операція «службове внесення» використовується для реєстрації суми готівки, яка зберігається на місці проведення розрахунків на момент реєстрації першої розрахункової операції, що проводиться після виконання Z-звіту.

Однак, всупереч вимогам наведеної норми, працівники АЗС не провели реєстрацію переміщення готівки в сумі 60986,00 грн. до сейфу видачі через РРО з використанням операції «службова видача».

Також при проведенні перевірки інспекторам контролюючого органу не було надано доступу до сейфу для перевірки наявності там вказаної суми готівкових коштів.

Посилання позивача на те, що під час проведення фактичної перевірки не було можливості відкрити сейф, оскільки сейф відкривається одночасно двома ключами однин знаходиться на АЗС, а інший у інкасаторів, а також, що перевіряючим було запропоновано дочекатись інкасаторів, однак вони відмовились, на думку колегії суддів, не може бути належним доказом відсутності факту зафіксованого в акті порушення вимог п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, зважаючи на таке.

Відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, серед іншого, зняття залишків готівки.

Згідно з пп. пп. 16.1.7-16.1.9 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний:подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством; виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки; не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи.

Однак всупереч вимогам наведених вище норм працівники АЗС, які були присутні під час перевірки, як зазначено вище, не надали перевіряючим доступу до сейфу для перевірки наявної там кількості готівкових коштів, хоча, зважаючи на законодавчо встановлений обов`язок суб`єкта господарювання забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, саме позивач був зобов`язаний довести таку відповідність під час перевірки.

Також колегія суддів зазначає, що специфіка відкривання сейфа (одночасно двома ключами працівником АЗС та інкасатором) стосується виключно організації роботи АЗС щодо зберігання готівкових коштів, проте дана обставина не може впливати на порядок проведення перевірки та не звільняє суб`єкта господарювання від обов`язку довести відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків на законну вимогу перевіряючи.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не було створено належних умов для проведення перевірки контролюючим органом.

При цьому, колегія суддів зважає на те, що позивач не надав жодних аргументованих пояснень та доказів того, як працівники АЗС під час перевірки зв`язувались з інкасаторами, чи повідомляли перевіряючих про конкретний час їх можливого прибуття для відкриття сейфу, а також в який спосіб працівники АЗС періодично переміщали кошти із скриньки РРО в сейф після перевищення їх залишку в касі понад встановлені керівництвом мережі розміри (4000 грн. у денний час і 2000 грн.), зважаючи на описану вище специфіку відкривання сейфу.

Посилання позивача на ту обставину, що в день проведення перевірки після прибуття інкасаторів та відкриття сейфу працівники АЗС самостійно провели перерахунок коштів, які знаходились в сейфі та що цього ж дня на АЗС було проведено інкасацію коштів, які знаходились на місці проведення розрахунків, колегія суддів не бере до уваги, оскільки штрафна санкція застосовується контролюючим органом до платника податків за порушення вимог законодавства, виявлених під час проведення перевірки з врахуванням обставин і доказів, отриманих виключно в ході її проведення.

Аналогічно, суд також перевіряє правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення відповідача станом на день його винесення, зокрема, наявність підстав для застосування штрафних санкцій, які були встановлені лише під час проведення перевірки. А будь-які інші докази, здобуті платником податку самостійно після завершення перевірки, на думку колегії суддів, не можуть впливати на правомірність та/чи обґрунтованість такого рішення.

Крім того, як підставно зазначив суд першої інстанції, що акт про результати фактичної перевірки від 01.11.2018 року № 1148/15/03/РРО/41048714 представником позивача було підписано без зауважень та додатків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності вказують на те, що позивачем не було забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Відповідно, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 23.11.2018 року № є правомірним та обґрунтованим.

Отже, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТУРІОН-ДІСТРІБЮШИН» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року у справі № 140/769/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 19.09.2019р.