Справа № 0670/2457/11
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0670/2457/11

Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

23 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року (ухвалену в м. Житомирі) у справі за заявою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагенства у Романівському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 50000.00 грн. моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи.

31 липня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

19 вересня 2019 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 167 КАС України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з ч. 10 ст. 44 КАС України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

З матеріалів справи встановлено, що 19 вересня 2019 року на електронну адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка не підписана електронно-цифровим підписом у встановленому законом порядку. На підтвердження зазначеного, головним спеціалістом відділу надання інформаційних послуг, руху адміністративних справ та діловодства суду Друзь Ю.О. складено відповідну довідку.

Так, Інструкція з діловодства в адміністративних судах України, затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 № 174 (далі - Інструкція), встановлює правила ведення діловодства у Вищому адміністративному суді України, апеляційних та окружних адміністративних судах і регламентує порядок роботи з документами з моменту надходження чи створення в суді до знищення в установленому порядку або передачі до державної архівної установи чи архіву суду.

Положеннями п.п. 2.2.7. п. 2.2 Інструкції встановлено, що надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.

Відповідно до п.п. 2.2.18. п.2.2 Інструкції для підтвердження офіційного статусу документів, отриманих електронною поштою, не скріплених електронно-цифровим підписом, або отриманих каналами факсимільного зв`язку, повинні бути надані (надіслані) їх оригінали.

Колегія суддів зауважує, що правовий статус електронного цифрового підпису визначає Закон України "Про електронний цифровий підпис" від 22 травня 2003 року № 852-IV. Згідно з ст. 4 вказаного Закону електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів.

Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

За приписами ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" від 22 травня 2003 року № 851-IV оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом автора.

Між тим, положеннями ч. 2 ст. 167 КАС України визначено, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, оскільки заява не містить електронного цифрового підпису, тобто подана без додержання вимог ч. 1 ст. 167 КАС України, то остання не може бути розглянуто судом та підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що розгляд справи було призначено 19.09.2019 року о 10:20 год, а клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надійшло до суду о 10:45, що підтверджується відміткою на вхідному штампі Сьомого апеляційного адміністративного суду, тобто після того, як суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 19.09.2019 року було винесено ухвалу.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неоспорені факти про те, що 15 березня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо безоплатного не виготовлення та не видачі у строки, визначені законом державного акта на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та не надання обґрунтованої відповіді на її звернення від 11.11.2010 року; зобов`язати відповідача безоплатно виготовити та видати у строки визначені, законом державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та надати обґрунтовану відповідь на її звернення від 11.11.2010 року. Крім того, просила стягнути з відповідача 50000 гривень причиненої моральної шкоди та встановити строк для подання відповідачем до суду звіту про виконання постанови відповідно до ст.163ч.1п.4 КАС України.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.06.2011 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Відділу Держкомзему у Романівському районі Житомирської області щодо безоплатного не виготовлення та не видачі ОСОБА_1 державного акта на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано Відділ Держкомзему у Романівському районі Житомирської області безоплатно виготовити та видати ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана постанова набрала законної сили 08 серпня 2011 року і на її виконання позивачу 12.01.2012 було направлено виконавчий лист № 0670/2457/11, який в подальшому пред`явлено для виконання до ВПВР УДВС ГТУЮ у Житомирській області.

21.02.2012 року державним виконавцем примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області було відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.05.2013 замінено вибувшого відповідача - Відділ Держкомзему у Романівському районі Житомирської області на його правонаступника - Відділ Держземагенства у Романівському районі .

Ухвалою від 17.12.2015 замінено сторону у виконавчому провадженні ВП №30730983 з Відділу Держземагенства в Романівському районі Житомирської області на Відділ Держгеокадастру в Романівському районі Житомирської області.

Ухвалою від 11.07.2018 замінено сторону виконавчого провадження на Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області.

17 січня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вказаної заяви вказує на те, що виконання рішення суду, а саме видання державного акта на право власності на земельну ділянку є неможливим, оскільки Порядок, який регулював видачу органами Держкомзему державних актів втратив чинність.

Так, розділом VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" врегульовано, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Відповідно до положень пункту 9 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року.

Починаючи з 01.01.2013 року Порядок, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру".

У зв`язку з цим, повноваження територіальних органів Держземагенства в частині видачі та реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди земельних ділянок припинилися. Відповідно до даних змін, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є свідоцтво про право власності, яке видається територіальним органом Державної реєстраційної служби.

Таким чином, зазначає, що на даний час у Головного управління Держгеокадастру у Житомирський області законодавчо відсутні повноваження щодо видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, оскільки такий порядок втратив чинність, а єдиним документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є свідоцтво про право власності, яке видається територіальним органом Державної реєстраційної служби.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року заяву задоволено.

Вважаючи вказану ухвалу протиправною позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 2, ч. 3, ст. 14 КАС України).

Згідно ст. 370, ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Матеріалами справи встановлено, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області добровільно судове рішення не виконало, виконавчий лист не містить помилок, що можуть ускладнити його виконання.

При цьому ст. 374 КАС України визначає підстави для визнає виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Причини на які вказує відповідач як на причини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не є такими, що ускладнюють виконання виконавчого листа або скасовують судове рішення на підставі якого видано виконавчий лист.

Згідно ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Законодавцем передбачене визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з інших причин, які повинні бути доведені. Звернення з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню без наявності підстав, можна розглядати як затягування виконанню рішення та пошук шляхів щодо ухилення від виконання.

Окремо варто вказати, що відповідно до статей 32, 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. За наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення - допускається, в процесі виконання такого рішення, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зазначає, що виконання рішення суду, а саме видання державного акта на право власності на земельну ділянку є неможливим, оскільки Порядок, який регулював видачу органами Держкомзему державних актів втратив чинність

Так, відповідно до положень пункту 9 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр", видача державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалась територіальними органами Держкомзему України при проведенні державної реєстрації земельної ділянки лише до 01 січня 2013 року.

Починаючи з 01.01.2013 року Порядок, на підставі яких здійснювалась державна реєстрація земельних ділянок, державна реєстрація та видача державних актів на право власності на земельні ділянки, втратили свою чинність відповідно до положень частини 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру".

Зазначений закон набрав чинності з 01.01.2013 року.

Отже, до 01.01.2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки.

При цьому рішення суду, яке підлягає виконанню прийняте Житомирським окружним адміністративним судом 29 червня 2011 (а.с.44-45) та набрало законної сили 08 серпня 2011 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом.

Варто вказати, що матеріали справи не містять відомостей щодо виникнення у виконавчої служби труднощів під час виконання вказаного рішення суду.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що у даній справі рішення прийнято у правовідносинах, що виникли до 01.01.2013, тобто до набрання чинності змін до Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п.40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язково судового рішення на шкоду одній із сторін.

Відповідно до п. 68 рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст. 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Конституційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який , зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права а судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь яким судом, має розцінюватись, як складова частина судового розгляду (п.43).

Паво на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення у даній справі набрало законної сили 08.08.2011 року, тобто з дня набрання законної сили рішення минуло вісім років, однак станом на час розгляду даної заяви вказане рішення відповідачем не виконане.

Таким чином, у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду та недоведеністю відповідачем здійснення ним ефективних заходів, спрямованих на позитивний результат, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.

Варто зазначити, що у разі наявності підстав та задля швидкого та повного виконання рішення суду, боржник - відповідач чи державний виконавець можуть скористатись своїм правом та скоригувати виконання рішення суду шляхом встановлення чи зміни порядку його виконання.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року у справі за заявою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу Держземагенства у Романівському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення 50000.00 грн. моральної шкоди скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.