Справа № 1.380.2019.003263
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003263
У Х В А Л А

з питань закриття провадження

в частині позовних вимог

19 вересня 2019 року

14 год. 44 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представника відповідача-2 Перхач С.М., розглянув у відкритому судовому засіданні питання щодо закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до держави Україна в особі Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

- визнати дії відповідача-2 щодо зменшення йому розміру пенсії за вислугу років із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.01.2017 до 30.03.2018 та невиплати йому пенсії у розмірі 18473,52 грн. згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 813/2540/18, які спричинили йому моральну шкоду неправомірними;

- стягнути з відповідача-1 на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій відповідача-2, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку 18473 грн. та їх перерахувати на картковий рахунок № НОМЕР_1 Ощадбанку ТВБВ № 10013/0215 місто Самбір філії Львівське управління АТ «Ощадбанку», МФО 325796, ОСОБА_1 , ПН .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем-2 безпідставно не виконується рішення суду, яке набрало законної сили, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди.

Ухвалою суду від 08.07.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін в судове засідання.

Державна казначейська служба подала відзив на позовну заяву (вх. № 26790 від 26.07.2019), в якому зазначає, що заявлена до відшкодування моральна шкода нічим не підтверджена та не обґрунтована. Просить в задоволенні позову відмовити.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області також подало відзив на позовну заяву (вх. № 26982 від 29.07.2019), в якому вказує на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, оскільки подання нового позову щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, яке набрало законної сили, суперечить нормам Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідач не може бути зобов`язаний виконати судове рішення шляхом ухвалення іншого судового рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив відповідача-1 (вх. № 27354 від 3107.2019), у якому вказав, що моральна шкода йому заподіяна відповідачем-2 та вчинення ним неправомірних дій щодо зменшення розміру пенсії та позбавлення його отримувати належну пенсію за вислугу років у розмірі 77% від сум грошового забезпечення, яку він одержав протягом більш ніж 25 років.

В судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач-1 явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Судом поставлене на обговорення питання про закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області неправомірними на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представниця відповідача-2 щодо закриття провадження в частині вказаних позовних вимог не заперечила.

Вирішуючи питання про закриття провадження в частині позовних вимог, суд зазначає таке.

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 813/2540/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 18.10.2018 позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в частині не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 протиправною. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77% із сум грошового забезпечення відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900 від 23.12.2015, п. а ст. 13 і ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та відповідно до довідки № 91-10806 про розмір грошового забезпечення виданого Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області від 21.03.2018, починаючи з 01.01.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Покликаючись на те, що станом на даний час вказане рішення суду не виконано та вважаючи протиправними дії відповідача-2 щодо зменшення йому розміру пенсії за вислугу років із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.01.2017 до 30.03.2018 та невиплати йому пенсії у розмірі 18473,52 грн. згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 813/2540/18, позивач звернувся до суду з цим позовом в порядку адміністративного судочинства за захистом своїх прав та інтересів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що завданням адміністративного судочинства, в силу ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно визначень, даних в ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, тобто спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача-2 вчинити дії, щодо яких вже є рішення Львівського окружного адміністративного суду. Тобто, предметом спору в частині позовних вимог про: визнання дій відповідача-2 щодо зменшення позивачу розміру пенсії за вислугу років із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.01.2017 до 30.03.2018 та невиплати позивачу пенсії у розмірі 18473,52 грн. згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 813/2540/18, які спричинили йому моральну шкоду неправомірними - є невиконання відповідачем-2 судового рішення у справі № 813/2540/18, і намагання позивача в такий спосіб примусити відповідача-2 виконати це судове рішення.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За приписами ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

За ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Таким чином, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Подібна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів спір в частині вимог про: визнання дій відповідача-2 щодо зменшення позивачу розміру пенсії за вислугу років із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.01.2017 до 30.03.2018 та невиплати позивачу пенсії у розмірі 18473,52 грн. згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 у справі № 813/2540/18, які спричинили йому моральну шкоду неправомірними, оскільки спірні правовідносини стосуються виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/2540/18.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а (провадження №11-1193апп18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження в цій частині позовних вимог підлягає закриттю, оскільки такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Водночас, суд роз`яснює, що відповідно до частини 2 статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст. ст. 238, 239, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Закрити провадження у адміністративній справі № 1.380.2019.003236 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до держави Україна в особі Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання дій неправомірними, стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області неправомірними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Львівський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дати складання повного тексту ухвали.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 23.09.2019.

Суддя Качур Р.П.