Справа № 501/730/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 501/730/19

Головуючий в 1 інстанції: Смирнов В.В.

Дата і місце ухвалення: 16.07.2019р., м.Чорноморськ

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти Пересунько Сергія Олеговича, за участю третьої особи Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними дій та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з адміністративним позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектора лейтенанта поліції 3 батальйону 4 роти Пересунько Сергія Олеговича, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача при винесенні постанови серії ЕАВ №928293 від 18.02.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №928293 від 18.02.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 12.08.2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення від 16.07.2019 року з прийняттям нового судового рішення - про задоволення позову.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що на відеозаписі, який зроблено відповідачем та копія якого міститься в матеріалах справи, не видно ні державного номеру транспортного засобу, який проїхав на забороняючий сигнал світлофору, а ні сигналу світлофору на перехресті, на який проїхав автомобіль порушника.

Також, апелянт посилається на те, що спірну постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення оформлено поліцейським з порушенням вимог ст.284 КУпАП, зокрема, в ній відсутні відомості про транспортний засіб, який зафіксовано саме в момент вчинення правопорушення, з вказівкою на його марку, модель, номерний знак, а також про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Посилається апелянт і на те, що транспортний засіб, яким він керував, взагалі не здійснював проїзд перехрестя Об`їзної дороги з вул. Береговою в напрямку м.Миколаєва.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18.02.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області, інспектором лейтенантом поліції 3 батальйону 4 роти Пересунько С.О. відносно ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №928293 від 18.02.2019 року, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що 18.02.2019 року о 12:16:21 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Camri, номерний знак НОМЕР_1 , що рухався по Об`їзній дорозі, на перехресті з вул. Береговою здійснив проїзд на заборонний червоний сигнал світлофору, чим порушив п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою та правомірністю дій відповідача щодо її винесення ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджений належними доказами, що свідчить про обґрунтованість адміністративного стягнення та відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Згідно п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, зокрема, світлофорів.

Відповідно до п.8.7 ПДР світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Відповідно до пп. «е» п.8.7.3 ПДР червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали, забороняють рух.

Згідно ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Водночас, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем проїзду на заборонений сигнал світлофору.

ОСОБА_1 , при звернені з позовом до суду та в обґрунтування вимог апеляційної скарги, заперечує факт скоєння ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, та зазначає, що я матеріалах справи відсутні докази, що саме належний йому транспортний засіб здійснив 18.02.2019 року проїзд на забороняючий сигнал світлофору по Об`їзній дорозі на перехресті з вул. Береговою. Позивач стверджує, що він взагалі не проїзджав перехрестя, на якому зафіксовано порушення п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач підтвердив відеозйомкою події на місці вчинення адміністративного правопорушення. Зокрема, з наданої Управлінням патрульної поліції відео фіксації з бортової камери службового транспортного засобу патрульної поліції вбачається, що автомобіль правопорушника залишається в полі зору поліцейських, які слідували за ним після проїзду на червоний сигнал світлофору, жодні транспортні засоби в попутному напрямку відсутні, що, на думку колегії суддів, виключає можливість помилкової зупинки водія, не причетного до правопорушення.

Колегія суддів, також, не приймає до уваги посилання апелянта на те, що з наданого відповідачем відеозапису не являється за можливе встановити, на який саме сигнал світлофора здійснив проїзд транспортний засіб. З матеріалів справи вбачається, що відео фіксація відповідачем здійснювалася з перехрестя перпендикулярно вулиці по якій рухався позивач та, з урахуванням синхронного режиму роботи світлофорів на перехрестях та фактичних дій інших учасників дорожнього руху, відповідач обґрунтовано встановив проїзд саме заборонний сигнал світлофору в той час коли рух був дозволений для транспортних засобів, що виїзджають на Об`їзну дорогу або перетинають її з вул. Хаджибейської.

В свою чергу, ОСОБА_1 не надано жодного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог та в спростування висновків відповідача про порушення ним п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

Щодо посилань апелянта на відсутність у спірній постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №928293 від 18.02.2019 року відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, то зазначена обставина не може бути достатньою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Більше того, пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 Інструкції, не передбачає внесення до неї відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Колегія суддів враховує те, що ОСОБА_1 самостійно приймав участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, надав документи, необхідні для встановлення його особи та врахування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим спростовуються його доводи про те, що правила дорожнього руху порушено іншою особою.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції від 16 липня 2019 року немає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук