Справа № 758/10301/17
Суддя: Войтенко Т. В.
Дата ухвалення: 2019-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

08.08.2017 року ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Трегубенко Л.О. було відкрите провадження у даній справі, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Розгляд справи по суті судом не було розпочато.

18 жовтня 2017 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №1544 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Супрун Г.Б.

16 листопада 2018 року Розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду м. Києва №1277 було призначено повторний автоматизований розподіл даної справи на підставі п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в результаті якого справу було розподілено судді Войтенко Т.В.

Ухвалою від 23.11.2018 справу було прийнято до провадження Подільського районного суду м. Києва в складі судді Войтенко Т.В. та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Одночасно з прийняттям справи до провадження судді Войтенко Т.В. ухвалою від 23.11.2018 було здійснено заміну відповідача Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду в місті Києві.

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він має загальний трудовий стаж 39 років 4 місяці25 днів, з них 15 років 2 місяці 22 дні стажу роботи як робітник геоекспедицій.

Зазначив, що з 02.03.2011 року позивач перебував на обліку та отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 13.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за

віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідь на зазначену заяву відповідачем було надано лист-відповідь № 41949 від

25.07.2017 року, яким відповідач відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком. Відмова була обґрунтована тим, що призначення пенсії за віком є недоцільною, оскільки таке призведе до зменшення пенсії. Зокрема, пенсія позивача призначена із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік. При переведені з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення

(попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, в даному випадку 2010 рік, а застосування показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року

звернення за призначенням пенсії за віком суперечить чинному законодавству.

Посилаючись на те, що відмова відповідача перевести позивача на інший вид пенсії з наведених підстав є протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за три роки (2014-2016), що передують року звернення ( 2017 рік) за призначенням пенсії;

- зобов`язати відповідача призначення та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки (2014-2016), що передують року звернення за призначенням пенсії, з дати звернення до відповідача з відповідною заявою, тобто з 13.07.2017;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років з 02.03.2011 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

13.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При здійсненні попереднього обрахунку розміру пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідач прийшов до висновку, що розмір пенсії ОСОБА_1 , у випадку переведення на інший вид пенсії, буде меншим від того, який отримує позивач, у зв`язку з чим листом від 25.07.2017 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись з такою відмовою та застосованим механізмом нарахування пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 статті 45 Закону України

«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок

переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже,

показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути

незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Однак у випадку із заявою позивача ОСОБА_1 , мала місце заява про призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Тобто, у конкретному випадку позивач отримував пенсію відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за

призначенням пенсії відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне

страхування» позивач звернувся вперше.

Таким чином, оскільки позивач просить призначити інший вид пенсії за іншим

законом у 2017 році, то має застосовуватися середня заробітна плата працівників, зайнятих

у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням

пенсії, тобто за 2014-2016 роки, як це передбачено статтею 40 Закону України «Про

загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Такими чином, відповідач протиправно відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії з посиланням на те, що таке призведе до зменшення розміру пенсії позивача, оскільки при обрахунку застосовував показник середньої заробітної плати за 2010 рік.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач має бути зобов`язаний призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 липня 2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки, з урахуванням виплачених за цей період сум.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 9, 20, 192-227, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії в Україні, - неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у відповідності до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13 липня 2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки, з урахуванням виплачених за цей період сум.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Войтенко