Справа № 520/8220/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 вересня 2019 р. № 520/8220/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 2 під., 3 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить:

1.) визнати протиправними дії Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, щодо припинення виплати призначеної пенсії з 01 серпня 2017 року;

2.) зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відновити нарахування та виплату пенсії з часу її припинення, тобто з 01.08.2017 року та виплатити недоплачені суми пенсії з 01.08.2017 року, з виплатою всієї виниклої заборгованості;

3.) зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити виплату заборгованості по пенсії за період з 01 серпня 2017 року по день ухвалення рішення по справі відповідно до статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування Постанови КМУ № 365;

4.)зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова нарахувати та виплатити виплату компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01 серпня 2017 року, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159;

5.)зобов`язати Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова подати звіт про виконання судового рішення по цій справі протягом місяця з часу закінчення строку на апеляційне оскарження, а у випадку апеляційного оскарження та залишення в силі рішення суду першої інстанції, протягом місяця з часу проголошення судового рішення апеляційним судом;

6.)негайно звернути до виконання в межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Стосовно дотримання позивачем строків звернення до адміністративного суду, суд зазначає, що згідно положенням ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч.1 ст. 122 КАС України). Таким чином, діюче законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм законодавства вбачається, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави вважати, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських організацій Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова припинено.

Згідно ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, суд дійшов висновку про заміну відповідача - Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка, є громадянином України, пенсіонером за віком, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення та паспорта гр. України. Як стверджує позивач з 01.08.2017, виплата пенсії їй була припинена.

При цьому, даних про прийняття рішення відносно припинення нарахувань за пенсією або скасування рішення про призначення пенсії (чи втрати юридичної дії цього рішення у будь-який інший спосіб) матеріали справи не містять.

Перевіряючи відповідність закону оскаржених діянь владного суб`єкта, суд зазначає, що правовідносини з приводу соціального захисту громадян шляхом пенсійного забезпечення унормовані, насамперед, приписами ст. 46 Конституції України, ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України Про пенсійне забезпечення, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, підстави припинення виплат за пенсією визначені ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої підставою для припинення виплат є рішення суду або рішення тероргану ПФУ внаслідок призначення пенсії за недостовірними документами, смерті пенсіонера, неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд, в інших випадках, визначених законом.

Правовий висновок відносно застосування ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 р. по справі №805/402/18 (провадження Пз/9901/20/18) і полягає у тому, що за відсутності визначених законом підстав виплати за пенсією не можуть бути припинені.

Долученими до матеріалів справи документами не доведено наявності підстав для припинення виплати пенсії, які визначені ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів закону України.

Суд також зазначає, що підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365» пункт 15 викладено в такій редакції: « 15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України». Одночасно підпунктом 2 пункту 2 названої вище постанови Кабінету Міністрів України визначено, що 2) пункти 16 і 18 доповнити реченням такого змісту: «Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

На момент виникнення спірних правовідносин, такий порядок не прийнято, тоді як право особи на виплату пенсійних виплат не може бути поставлено в залежність від наявності такого порядку, в силу норм прямої дії ст.ст.19,22,46 Конституції України.

Суд також зауважує, що відповідно до ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання поновити виплату пенсії з 01.08.2017 року та зобов`язання виплати заборгованість по пенсії з 01.08.2017 року

Стосовно позовної вимоги про виплату компенсації за несвоєчасну виплату пенсії, згідно постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок).

Згідно із ст. ст.1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У п. 4 Порядку закріплено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ та п. 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 55 Закону № 2262-XII, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення. Водночас, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права висловлений Верховним Судом України у постановах від 19 грудня 2011 року (справа № 6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16), та Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року (справа № 336/4675/17), від 21 червня 2018 року (№ 523/1124/17), від 03 липня 2018 року (справа № 521/940/17), від 10 квітня 2019 року (справа № 686/13725/17).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суму компенсації втрати частини грошових доходів.

Щодо позовних вимог про зобов`язання визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати призначеної пенсії з 01 серпня 2017 року та зобов`язання здійснити виплату заборгованості по пенсії за період з 01 серпня 2017 року по день ухвалення рішення по справі відповідно до статті 46 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без врахування Постанови КМУ № 365, суд зазначає, що вказані вимоги поглинаються вимогою про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії та виплатити заборгованість, що з урахуванням положень п.10 ч.1 ст.245 КАС України є найбільш дієвим способом захисту порушеного права позивачки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду відповідно до ст. 382 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст.14 КАС України, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ст.ст..7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2019 року позивачці відстрочено сплату судового збору до вирішення справи №520/8220/19 по суті.

З огляду на прийняте судом рішення, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 384.20 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Замінити відповідача по справі Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова на Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області (м.Харків, м.Свободи, 5, Держпром, 3 під., ).

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, м.Свободи, 5, Держпром, 3 під., ) поновити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) нарахування та виплату пенсії з 01.08.2017 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, м.Свободи, 5, Держпром, 3 під., ) виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) недоплачені суми пенсії з 01.08.2017 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (м.Харків, м.Свободи, 5, Держпром, 3 під., ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати з 01 серпня 2017 року, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159

В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ( майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: 6001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення. Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.