Справа № 2а-3536/09/0770
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2019 року

Київ

справа №2а-3536/09/0770

адміністративне провадження №К/9901/1981/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області (правонаступник Державна фінансова інспекція в Закарпатській області)

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року (Суддя: Большакова О.О.),

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року (Судді: Качмар В.Я., Курилець А.Р., Мікула О.І.),

у справі № 2а-3536/09/0770

за позовом Представництва Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва України в Закарпатській області (правонаступник Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва)

до Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області (правонаступник Державна фінансова інспекція в Закарпатській області)

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Закрите акціонерне товариство «Завод будівельної індустрії» (правонаступник Товариство з додатковою відповідальністю «Завод будівельної індустрії»)

про часткове скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2009 року Представництво Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва України в Закарпатській області (правонаступник Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва, далі - позивач) звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області (правонаступник Державна фінансова інспекція в Закарпатській області, далі - відповідач, КРУ, ДФІ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Закрите акціонерне товариство «Завод будівельної індустрії» (правонаступник Товариство з додатковою відповідальністю «Завод будівельної індустрії» далі - третя особа), в якому просило суд:

- визнати нечинним акт індивідуальної дії у вигляді висновку на заперечення до акта перевірки КРУ в Закарпатській області про результати ревізії фінансово-господарської діяльності Представництва Держкомпідприємництва України в Закарпатській області від 03.07.09 № 07-08-614/3210;

- скасувати вимогу КРУ від 03.07.2009 року № 07-08-614/3210 в частині стягнення з ЗАТ «Завод будівельної індустрії» коштів в сумі 170 641,17 грн, що були ним отримані в якості відшкодування з державного бюджету відсоткових ставок за кредитом на реалізацію інвестиційного проекту.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.04.2010 року закрито провадження в частині визнання нечинним акту індивідуальної дії у вигляді висновку на заперечення до акта перевірки КРУ в Закарпатській області про результати ревізії фінансово-господарської діяльності Представництва Держкомпідприємництва України в Закарпатській області від 03.07.09 № 07-08-614/3210.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області від 03.07.2012 №07-08-6 14/3209 надіслану голові представництва Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва України в Закарпатській області в частині стягнення із Закритого акціонерного товариства «Завод будівельної індустрії» (далі - ЗАТ) коштів в сумі 170 671,17грн, що були отримані в якості відшкодування з державного бюджету.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм процесуального та матеріального права при вирішенні справи, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначив, що прийнята на підставі акта ревізії, 03.07.2009 відповідачем на ім`я голови Представництва вимога про стягнення із ЗАТ «Завод будівельної індустрії» коштів в сумі 170 641,17 грн, що були ним отримані в якості відшкодування з державного бюджету відсоткових ставок за кредитом, наданим Закарпатською філією АБ «Брокбізнесбанк» на реалізацію інвестиційного проекту є правомірною та законною, оскільки у статутному фонді ЗАТ «Завод будівельної індустрії» частка вкладів, що належить юридичним особам - засновникам та учасникам цих суб`єктів, які не є суб`єктами малого підприємництва, перевищує 25 відсотків.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2018 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Васильєвій І.А. та визначено склад колегії суддів, до якої також входять судді: Пасічник С.С. та Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами, та не є спірним між сторонами, на засіданні конкурсної комісії 07 серпня 2008 року ЗАТ «Завод будівельної індустрії» було визнано одним із переможців конкурсу на отримання часткового відшкодування відсоткових ставок за кредитами.

Після погодження Державним комітетом України з питань регуляторної політики та ЗАТ «Завод будівельної індустрії» рішення про визначення переможців конкурсу, між ЗАТ «Завод будівельної індустрії» та позивачем укладено договір на часткове відшкодування відсоткових ставок за кредитом, на виконання якого ЗАТ «Завод будівельної індустрії» було виплачено Закарпатською філією Акціонерного банку «Брокбізнесбанк» відшкодування з державного бюджету відсоткових ставок за кредитом на реалізацію інвестиційного проекту на загальну суму 170 641,17 грн.

В період з 27.04.2009 по 23.06.2009 рік КРУ проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Представництва Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва України в Закарпатській області за 2007-2008 року та завершений звітний період 2009 року, за результатами якої складений акт про результати ревізії від 23.06.2009 року № 07-08/46, з висновками про виявлені порушення фінансово-господарської діяльності позивача.

03.07.2009 року на підставі акта ревізії, відповідачем, на ім`я голови Представництва надіслана вимога, зокрема, про стягнення із ЗАТ «Завод будівельної індустрії» коштів в сумі 170 641,17 грн, що були ним отримані в якості відшкодування з державного бюджету відсоткових ставок за кредитом, наданим Закарпатською філією АБ «Брокбізнесбанк» на реалізацію інвестиційного проекту, оскільки (з посиланням на вимоги ст. 2 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва») у статутному фонді ЗАТ «Завод будівельної індустрії» частка вкладів, що належить юридичним особам - засновникам та учасникам цих суб`єктів, які не є суб`єктами малого підприємництва, перевищує 25 відсотків.

Задовольняючи позов шляхом визнання протиправною та скасування вимоги КРУ, суди посилались на те, що ЗАТ «Завод будівельної індустрії» відноситься до середніх підприємств, а тому вимоги ст. 2 Закону України «Про державну підтримку малого підприємництва» не розповсюджуються на вказане підприємство. З огляду на викладене, кошти правомірно відшкодовані підприємству з врахуванням вимог Порядку від 20.04.2007 року № 637.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанції у зв`язку з не врахуванням судами при розгляді справи наступного.

Спірним у даній справі є вимога Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області про стягнення з ЗАТ «Завод будівельної індустрії» коштів в сумі 170 641,17 грн.

З приводу викладеного суд зазначає наступне.

Згідно з п.7 ст.10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» від 26.01.1993 року № 2939-XII (з 16.10.2012 року назва Закону «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні») органам контрольно-ревізійної служби надано право пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.15 вказаного Закону, вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що ревізуються.

Таким чином, органу контрольно-ревізійної служби надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Вищенаведене дає підстави для висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених під час перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Отже, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача. Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року (справа № 818/1857/14), а також Верховного Суду у справі 804/9577/13-а.

З огляду на те, що оскаржений пункт вимоги вказує на стягнення суми, обґрунтованість і правомірність якої повинна перевірятися у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною (в частині тих її пунктів, які вказують на стягнення збитків) підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно частини 1 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 351 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Контрольно-ревізійного управління в Закарпатській області (правонаступник Державна фінансова інспекція в Закарпатській області) задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2013 року скасувати.

В задоволенні позову Представництва Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва України в Закарпатській області (правонаступник Державна служба України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва) відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) І.А. Васильєва
Судді: (підпис) С.С. Пасічник
(підпис) В.П. Юрченко