Справа № 360/3611/19
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року справа №360/3611/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Блохіна А.А., Міронової Г.М.,

при секретареві судового засідання - Токаревій А.Г.,

за участю: представника позивача - Дядько Г.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі № 360/3611/19 (головуючий І інстанції Петросян К.Є., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради в особі міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради в особі міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП виконавчого комітету Лисичанської міської ради, оформлене протоколом рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням від мереж ЦО і ГВП виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 24.07.2019 року № 12, в частині надання дозволу на відключення житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання та надання дозволу на відключення квартир від мереж централізованого теплопостачання наступним громадянам: ОСОБА_1 (АДРЕСА_5 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 .

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України (а.с. 1-2).

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 13-15).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив доводи апеляційної скарги за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, а також спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Органи місцевого самоврядування можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин. При чому правовий статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового характеру (цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.03.2018 року у справі № 363/2449/14-а.

Позивачем у справі є комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа», власником якого є Лисичанська міська рада, що підтверджується Статутом підприємства, затвердженим наказом управління власності Лисичанської міської ради від 10.05.2018 року № 67.

Відповідно до пункту 2.2 Статуту КП «Лисичанськтепломережа» основним видом діяльності підприємства є, зокрема виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання населенню, бюджетним та іншим організаціям міст Лисичанськ, Новодружеськ.

Згідно ч. 1 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIIІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону № 2189-VIIІ).

Як вбачається з позовної заяви КП «Лисичанськтепломережа» рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 05.08.2016 року № 309 створена міжвідомча комісія з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП та затверджено склад і положення даної комісії. 24.07.2019 року комісія протоколом № 12 прийняла рішення, відповідно до пункту 2 якого надала дозвіл на відключення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання, а також пунктом 3 вказаного рішення комісія надала дозвіл на відключення квартир від мереж централізованого теплопостачання наступним громадянам: ОСОБА_1 (АДРЕСА_5 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ). Позивач вважає рішення міжвідомчої комісії, оформлене протоколом від 24.07.2019 року № 12 в частині пунктів 2 та 3 протиправним з підстав того, що діючим законодавством передбачається надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок в цілому, а не на окремі квартири.

Таким чином, позовні вимоги КП «Лисичанськтепломережа» про визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення житлового будинку та окремих громадян від мереж централізованого теплопостачання направлені на поновлення прав позивача як виконавця послуг з постачання теплової енергії у процесі надання цих послуг конкретним споживачам.

Отже, вказані вимоги стосуються надання послуг відповідним споживачам у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, споживачам житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи те, що позовні вимоги КП «Лисичанськтепломережа» пов`язані із захистом порушених цивільних прав останнього, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що з даною позовною заявою останній може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст.170, 241, 242, 250, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі № 360/3611/19 за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради в особі міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Г.М. Міронова