Справа № 295/8386/19
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/8386/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

19 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу виконавчої служби міста Житомира про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира зі скаргою до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира, в якій просить скасувати постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Лавренчука М.Ю. від 16.04.2019 у виконавчому провадженні №58309836 та закінчити зазначене виконавче провадження.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира 05 червня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира від 16.04.2019 про відкриття виконавчого провадження №58309836 було передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.06.2019 вказана справа була передана для розгляду головуючому судді Черняхович І.Е.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія зазначеною ухвали про залишення позовної заяви без руху була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 , вказану ним в скарзі.

Однак, 07 серпня 2019 року конверт із вкладенням, що надсилався на адресу ОСОБА_1 , повернувся до суду з відміткою поштового відділення: причина повернення "за закінченням встановленого строку зберігання".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира про скасування постанови повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду за встановленою підсудністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено десятиденний термін з моменту отримання ухвали суду для усунення недоліків.

Копія ухвали суду першої інстанції від 01 липня 2019 року про залишення позовної заяви без руху направлялася позивачу рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною ним в позовній заяві. Однак, повернута до суду поштовою службою з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч.11 статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Так, порядок вручення судового рішення регулюється статтею 251 КАС України, відповідно до частини 5 якої якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, його копія протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі надсилається в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Оскільки позивачем електронна адреса у позові не зазначалась, ухвала суду про залишення позову без руху надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте повернулася до суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання», що свідчить про неотримання особою поштового відправлення у поштовому відділенні з невідомих причин.

Пунктом 4 частини 6 статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, виникла ситуація, яка не передбачена КАС України.

Фактично законодавцем створено ситуацію, коли після повернення конверту із судовим рішенням з позначкою «за закінченням терміну зберігання» суди фактично не можуть прийняти жодного рішення, оскільки таке судове рішення не вважається врученим і відлік будь-якого строку (оскарження, усунення недоліків тощо) не починає свій перебіг.

Така ситуація також виникла у зв`язку з тим, що Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, які містять лише приписи щодо вручення судових повісток і не визначають окремого порядку вручення судових рішень.

Разом з тим, згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Отже, чинним КАСУ не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Позивачем у позові своїм місцезнаходженням зазначено м.Житомир, АДРЕСА_1 , куди судом і направлялись ухвали про залишення позову без руху , тобто судом виконані усі залежні від нього дії для повідомлення позивача про необхідність усунення виявлених недоліків позову, проте позивачем ухвала сулу не отримана з невідомих причин. Не повідомляє про останні і сама позивач в апеляційній скарзі.

Приписами статті 126 КАС України регулюється порядок вручення повісток, а саме її пунктом 11 визначено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

З наведеного вбачається, що вручення судових повісток і судових рішень визначені окремими статтями, які не є тотожними і по різному регулюють таке вручення.

Так, стаття 251 КАС України, яка регулює порядок вручення судових рішень, на відміну від статті 126, що регулює порядок вручення судових повісток, не визначає днем вручення судового рішення «закінчення терміну зберігання» у поштовому відділенні.

У зв`язку з цим апеляційний суд вважає можливим застосувати до ситуації, яка виникла, аналогію закону, а відповідно і правила, визначені ч.11 ст.126 КАС України.

Інше застосування процесуальних норм взагалі не дозволить судам ніколи прийняти рішення в подібній ситуації.

Крім того, відповідно до статті 44 КАС України учасники справи мають не тільки права, але і відповідні обов`язки, зокрема зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав передбачає його зацікавленість у розгляді справи в найкоротший строк, та покладає на нього обов`язок добросовісно користуватись своїми правами.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України (заява №18986/06) від 16 лютого 2017 року Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Посилання апелянта про те, що повернення позовної заяви Житомирським окружним адміністративним судом не відповідає дійсності, оскільки він звертався з скаргою на постанову старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Лавренчука М.Ю. колегія суддів не приймає.

У випадку коли особа оскаржує рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня, то він звертається до них з відповідною скаргою.

Натомість у випадку оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби в судовому порядку, особа повинна звернута до відповідного суду із позовною заявою.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Помилкове зазначення в оскаржуваній ухвалі слів, позовна заява, замість скарга, не впливає на суть прийнятого рішення, а може бути розцінено як описка.

Крім того, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви (скарги) не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Тобто, апелянт має право і можливість повторно звернутися до суду з даним позовом, усунувши недоліки, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про повернення позовної заяви позивачеві відповідно до п.1 ч.4 статті 169 КАС України.

При цьому колегія суддів погоджується із тим що даний спір є підсудним саме окружному адміністративному суду, оскільки він не підпадає під дію п.4 ч.1 ст.20 КАС України.

Відтак, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 вересня 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.