Справа № 160/7352/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 вересня 2019 року Справа № 160/7352/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича

при секретарі Піскун Я.В.

представника позивача Коржовський ОСОБА_1 .В., ОСОБА_2

представника відповідача Кравченко П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду та клопотання представника Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі № 160/7352/19 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 року позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП», за порушення службової дисципліни, недотримання вимог статей 7 та 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», що виразилося у недотриманні принципів діяльності поліцейського, вчинені дій, несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, в частині накладення на начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 130 о/с від 14.05.2018 року «По особовому складу», про звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_3 начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП з 14 травня 2018 року;

- зобов`язати начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_3 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП.

Ухвалою суду від 13.08.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

До позовної заяви позивачем додано клопотання від 31.07.2019 року про поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду, яке мотивовано наступним. 18.06.2018 року позивач звернувся з позовом до суду до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області з позовними вимогами: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 130 о/с від 14.05.2018 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_3 з посади начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) та поновити на посаді начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 804/4400/18 роз`яснено позивачу наступне: фактично позивачем оскаржується наказ № 130 о/с від 14.05.2018 року, який прийнято на реалізацію іншого наказу № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП», про те, як встановила колегія суддів позивач вказаного вище наказу не оскаржує, а тому колегія суддів не надає оцінку правомірності застосування відповідачем такого виду дисциплінарного стягнення до позивача, як звільнення. За таких обставин колегія суддів не вбачає можливості прийняти та оцінити доводи позивача для скасування наказу № 130 о/с від 14.05.2018 року з урахуванням вимог ч.5 ст. 308 КАС України. Враховуючи те, що Третій апеляційний адміністративний суд у вказаній вище постанові роз`яснив позивачу про належний спосіб захисту його порушених прав, тобто про необхідність оскарження саме наказу № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП», то позивач вважає, що строк звернення до адміністративного суду пропущено ним з поважних та незалежних від нього причин.

Відповідач просив суд залишити позовну заяву без розгляду через пропуск строку звернення з адміністративним позовом до суду. Позивач був ознайомлений із оскаржуваним наказами ще 13.06.2018 року, оскільки під час складання позовної заяви до суду, яка міститься у адміністративній справі № 804/4400/18, позивач знав про існування двох оскаржуваних наказів та посилався на них у позовній заяві. Однак позивач обрав спосіб захисту своїх порушених прав шляхом визнання протиправним саме наказу № 130 о/с від 14.05.2018 року. Копія оскаржуваного наказу № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП» надавалася до матеріалів адміністративної справи № 804/4400/18 та досліджувалася судом під час під час розгляду справи № 804/4400/18.

Також відповідач вказував на те, що позивач вже подавав аналогічний позов з тим самим предметом та з тих самих підстав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що й позов у даній адміністративній справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлене клопотання про поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду та зазначив про те, що не отримував під розписку копію оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП».

Відповідач у судовому засіданні просив суд залишити позов без розгляду та повідомив суд про те, що позивач мав копію оскаржуваних наказів на момент подання позовної заяви від 13.06.2018 року у справі № 804/4400/18, оскільки фактично додав їх до позовної заяви від 13.06.2018 року.

Суд дослідивши клопотання сторін, заслухавши пояснення позивача та відповідача, встановив наступне.

Суд під час відкриття провадження у адміністративній справі не вирішував питання про визнання поважними причин пропущення позивачем строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Предметом позову є у тому числі вимоги: визнання протиправними та скасування наказів № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП» та № 130 о/с від 14.05.2018 року «По особовому складу» і поновлення на посаді.

Згідно ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, останній виходить з наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обгрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з проважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожні справі; будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 4) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб; 5) недотримання строків було зумовлено діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції (несвоєчасне вручення судового рішення або не вручення судового рішення тощо); 6) відновлення строку необхідно для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя.

Частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України.

Судом встановлено, що позивач вже звертався раніше до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою від 13.06.2018 року до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, копія якої міститься у матеріалах справи, у якій просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 130 о/с від 14.05.2018 року «По особовому складу», про звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

У вказаній вище позовній заяві позивач дослівно цитує текст наказу № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП» та вказує про існування наказу № 130 о/с від 14.05.2018 року «По особовому складу» та фактично додає їх до позовної заяви, що підтверджується викопіюванням із матеріалів справи №804/4400/18, а тому позивач вже у червні 2018 року знав про існування вказаних вище наказів.

За вказаною вище позовною заявою Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 804/4400/18, ухвалено рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 04.04.2019 року та ухвалено постанову Третім апеляційним адміністративним судом від 15.07.2019 року, у яких вказується на існування наказів № 130 о/с від 14.05.2018 року «По особовому складу» та № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП» та зазначається їх зміст.

З даною позовною заявою до адміністративного суду позивач звернувся лише 01.08.2019 року згідно із штампу відділу діловодства суду. Позовна заява здана до канцелярії суду нарочно.

Отже, позивач станом на момент звернення з позовом до суду пропустив місячний строк встановлений ч.5 ст.122 КАС України. Пропуск строку звернення з адміністративним позовом до суду становить більше ніж один календарний рік.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути такі обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтвердженні належними доказами.

Судом встановлено, що будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду, у визначені законом строки, з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважає, що діями чи бездіяльністю відповідача порушуються його права та законні інтереси.

Позивач фактично не був позбавлений можливості подати позовну заяву до адміністративного суду протягом одного місяця з моменту ознайомлення із наказом про звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Позивачем не надано суду доказів поважності пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду (хвороба, відрядження, стихійне лихо тощо).

Судом відхиляються посилання позивача на те, що Третій апеляційний адміністративний суд у вказаній вище постанові фактично роз`яснив позивачу про належний спосіб захисту його порушених прав, тобто про необхідність оскарження саме наказу № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП», оскільки у відповідності до вимог ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, в межах позовних вимог. Таким чином, саме позивач визначає позовні вимоги, які, на його думку, потрібно вирішити суду.

Не зазначення позивачем позовної вимоги визнати протиправними та скасування наказу № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП», у іншій адміністративній справі № 804/4400/18 не може бути поважною підставою для поновлення позивачу строку звернення з позовом до адміністративного суду у даній адміністративній справі, враховуючи той факт, що позивач у червні 2018 року знав про існування вказаного вище наказу відповідача.

Отже, суд не вважає причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, які наведено у клопотанні, поважними.

Таким чином, строк звернення з адміністративним позовом до суду не підлягає поновленню, а тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п.8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Стосовно посилання представника відповідача на те, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, то суд зазначає наступне.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, суд може залишити позов без розгляду лише у випадку коли, у провадженні цього або іншого суду є справа про спір, у якому сторонами, предмет і підстав позовів повністю співпадають.

Як вже було зазначено вище, судом встановлено, що позивач раніше звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом від 13.06.2018 року до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, копія якої міститься у матеріалах справи, у якій просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 130 о/с від 14.05.2018 року «По особовому складу», про звільнення за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника сектору кримінальної поліції Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

У матеріалах справи міститься копія позовної заяви позивача від 13.06.2018 року.

Дослідивши наявні у матеріалах справи позовні заяви позивача від 13.06.2018 року та від 31.07.2019 року суд зазначає, що підстави позовів є різними (у позовній заяві від 13.06.2018 року позивач посилається на порушення вимог чинного законодавства України під час звільнення, а у позовній заяві від 31.07.2019 року на порушення вимог Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Крім того, позивачем у позовній заяві від 31.07.2019 року заявив позовні вимоги, які не вказані у позові від 13.06.2018 року, а саме: визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 2134 від 08.05.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП».

Оскільки підстави та предмети позовів є різними, то у суду відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 240 КАС України.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 256 КАС України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 31.07.2019 року про поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду.

Клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду по адміністративній справі № 160/7352/19 задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі залишити без розгляду на підставі пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України.

В іншій частині клопотання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до статті 256 КАС України

Суддя (підпис) С.В. Златін
Згідно з оригіналом Помічник судді Лісна А.М.