Справа № 440/4292/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 р.Справа № 440/4292/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Бенедик А.П. , Гуцала М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 18.06.19 року по справі № 440/4292/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області "По особовому складу" №546 о/с від 01.11.2018, яким наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 № 362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "відповідно до частини 1, 3 статті 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року та наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області "По особовому складу" від 18.07.2018 року № 62 о/с, яким звільнено (за власним бажанням) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року; - поновити ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу на посаді, начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області; - стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що наказом начальника ГУ НП в Полтавській області "По особовому складу" №546 о/с від 01.11.2018 наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 № 362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "відповідно до частини 1, 3 статті 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року". Наказом начальника ГУ НП в Полтавській області "По особовому складу" від 18.07.2018 року № 362 о/с звільнено (за власним бажанням) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Позивач вважає вказані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на те, що ОСОБА_1 було звільнено до закінчення строку, у який позивач мав право на відкликання своєї заяви. Позивач зазначає, що мав намір відкликати свою заяву, проте, не міг цього зробити раніше, оскільки був звільнений з посади за згодою сторін та оскаржував своє звільнення у судовому порядку, а після винесення судового рішення у адміністративній справі №1640/2710/18 ОСОБА_1 01.11.2018 поновлено на посаді та одночасно з поновленням на посаді звільнено з посади 01.11.2018 на підставі заяви про звільнення за власним бажанням від 05.07.2018 усупереч вимогам законодавства до закінчення строку, у який він мав право відкликати свою заяву та незважаючи на подання позивачем заяви про відкликання заяви про звільнення з займаної посади за власним бажанням 02.11.2018. Отже, з викладених підстав вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

07 червня 2019 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 546 о/с від 01 листопада 2018 року "По особовому складу", яким наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 №362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "Відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Підстава: заява ОСОБА_1 від 05.07.2018. Встановити премію за липень 2018 року в розмірі 19%" та наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №362 о/с від 18 липня 2018 року "По особовому складу" в частині звільнення (за власним бажанням) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 20 липня 2018 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 листопада 2018 року по 07 червня 2019 року у розмірі 133758 грн. 79 коп. з відрахуванням обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 20 липня 2018 року та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць з відрахуванням обов`язкових платежів допущено до негайного виконання.

Не погодившись із таким судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скарзі, в якій просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання по суті. Вважає, що при видачі наказу №546 о/с ГУ НП в Полтавській області діяло в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством, звільнивши ОСОБА_1 за його заявою від 05.07.2018 у 14-денний строк, встановлений частиною 1 статті 86 Закону України "Про державну службу". 02.11.2018 позивачем було подано заяву про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням. Однак, у зв`язку з тим, що вказана заява була подана вже після видання наказу ГУ НП в Полтавській області від 01.11.2018 №546 о/с, листом від 29.11.2018 №Г-82/Оп ОСОБА_1 повідомлено про неможливість залишити без розгляду (відкликати) його заяву про звільнення за власним бажанням. Отже, посилаючись на викладені доводи, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки його звільнення є незаконним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що відповідно до ст. 39 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 присвоєно 4 ранг державного службовця з 01 травня 2016 року (а.с. 58). 08.12.2016 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника управління зв`язку та телекомунікацій ГУ НП в Полтавській області (а.с. 57-58).

05.07.2018 ОСОБА_1 подано заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням (а.с. 59).

Вказана заява містить резолюцію ОСОБА_3 про залишення без реалізації заяви у зв`язку із поданням ОСОБА_1 заяви про звільнення за згодою сторін (а.с. 59-60).

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 06.07.2018 №339 о/с "По особовому складу" відповідно до частини 2 статті 86 Закону України "Про державну службу" звільнено (за угодою сторін) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 06 липня 2018 року (а.с. 61).

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.07.2018 № 339 о/с; поновлення ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у сумі 17782,00 грн .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/2710/18, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава,36000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06.07.2018 №339 о/с "По особовому складу". Поновлено ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу, на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 07.07.2018. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області (; вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.07.2018 по 01.11.2018 у розмірі 73612,22 грн. (сімдесят три тисячі шістсот дванадцять гривень двадцять дві копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу, на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 07.07.2018 та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць з відрахуванням обов`язкових платежів допущено до негайного виконання.

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 01.11.2018 №545 о/с "По особовому складу" відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/2710/18 (в частині, що допущена до негайного виконання) поновлено ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу, на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з 07.07.2018, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням обов`язкових платежів (а.с. 62).

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 01.11.2018 №546 о/с "По особовому складу" (а.с. 36, 64), наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 №362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "Відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Підстава: заява Гонтового В.А. від 05.07.2018. Встановити премію за липень 2018 року в розмірі 19%".

02.11.2018 ОСОБА_1 подав заяву про відкликання заяви про звільнення з займаної посади за власним бажанням від 05.07.2018 (вх. № Г-82/Оп) (а.с. 66).

05.11.2018 ОСОБА_1 вручено витяги з наказу ГУ НП в Полтавській області від 01.11.2018 №546 о/с "По особовому складу" та з наказу ГУ НП в Полтавській області від 08.07.2018 №362 о/с "По особовому складу" (а.с. 34), яким відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнено (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Встановлено премію за липень 2018 року в розмірі 19%, що підтверджується розпискою позивача від 05.11.2018, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 65).

Позивач не погодився з наказом ГУ НП в Полтавській області № 546 о/с від 01 листопада 2018 року "По особовому складу", яким наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 №362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "Відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Підстава: заява ОСОБА_1 від 05.07.2018. Встановити премію за липень 2018 року в розмірі 19%" та наказом ГУ НП в Полтавській області №362 о/с від 18 липня 2018 року "По особовому складу" в частині звільнення (за власним бажанням) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача із займаної посади є незаконним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, шостої статті 6 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 24 частини 1 статті 22 Закону України "Про Національну поліцію" керівник поліції виконує повноваження керівника державної служби в органі відповідно до законодавства про державну службу та здійснює інші повноваження відповідно до цього Закону.

Частиною 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Частинами 1, 2 статті 38 Кодексу законів про працю України встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України "Про державну службу" (далі - Закон).

Відповідно до приписів частини 1 статті 1 Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Частиною 2 статті 1 Закону визначено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно пункту 10 статті 4 цього Закону державна служба здійснюється з дотриманням, зокрема, принципу стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

За приписами статті 5 Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Закону визначено такі підстави припинення державної служби, як за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону).

Статтею 86 Закону встановлено, що державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб`єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення.

Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом.

Суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 вказано, що по справах про звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору... Працівник, який попередив власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, вправі до закінчення строку попередження відкликати свою заяву і звільнення в цьому випадку не проводиться, якщо на його місце не запрошена особа в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації (ч.4 ст.24 КЗпП). Якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою.

Отже, колегія суддів вказує на те, що за працівником, який попередив власника або уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням, упродовж двохтижневого строку зберігається право на залишення на роботі, за виключенням випадку, коли на його місце запрошено іншу особу, якій відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Водночас, працівнику надається право відкликати раніше подану заяву про звільнення за власним бажанням і це є безумовним правом працівника, що виключає підставу для звільнення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що 05.07.2018 ОСОБА_1 подано заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням (а.с. 59).

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 06.07.2018 №339 о/с "По особовому складу" відповідно до частини 2 статті 86 Закону України "Про державну службу" звільнено (за угодою сторін) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 06 липня 2018 року (а.с. 61).

Так, колегія суддів зауважує, що позивач подав заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням 05.07.2018. При цьому був звільнений 06.07.2018 за іншою підставою, а саме за угодою сторін.

Таким чином, 06.07.2018 був останнім робочим днем ОСОБА_1 , з 07.07.2018 правовідносини державної служби між позивачем та ГУ НП в Полтавській області були припинені, а отже, позивач об`єктивно був позбавлений можливості подати заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення за власним бажанням, оскільки державна служба позивача була припинена та позивач не являвся працівником ГУ НП в Полтавській області, а тому чотирнадцятиденний строк, встановлений законом працівнику для реалізації права відкликати раніше подану заяву про звільнення за власним бажанням, який мав розпочати свій перебіг з 06.07.2018, був перерваний звільненням позивача.

Вказана заява ОСОБА_1 про звільнення з займаної посади за власним бажанням від 05.07.2018 містить резолюцію ОСОБА_3 про залишення без реалізації заяви у зв`язку із поданням ОСОБА_1 заяви про звільнення за згодою сторін (а.с. 59-60).

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/2710/18, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 06.07.2018 №339 о/с "По особовому складу". Поновлено ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу, на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 07.07.2018. Стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.07.2018 по 01.11.2018 у розмірі 73612,22 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу, на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 07.07.2018 та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за 1 місяць з відрахуванням обов`язкових платежів допущено до негайного виконання.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/2710/18, яке набрало законної сили 20.03.2019, встановлено, що звільнення позивача у день реалізації його заяви, 06.07.2018, із залишенням без реалізації його заяви від 05.07.2018 про звільнення за власним бажанням позбавило його права змінити своє рішення протягом 14 календарних днів, гарантоване як Законом України "Про державну службу" так і КЗпП України.

Суд зауважує, що сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у справі №1640/2710/18 свідчить про його бажання продовжувати державну службу на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Наказом ГУ НП в Полтавській області від 01.11.2018 №545 о/с "По особовому складу" відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/2710/18 (в частині, що допущена до негайного виконання) поновлено ОСОБА_1 , державного службовця 4 рангу, на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з 07.07.2018, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням обов`язкових платежів (а.с. 62).

Отже, 02.11.2018 повинен був бути першим робочим днем позивача після його поновлення на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області та днем, з якого розпочав перебіг чотирнадцятиденного строку, встановленого законом працівнику для реалізації права відкликати раніше подану заяву про звільнення за власним бажанням.

02.11.2018 ОСОБА_1 подав начальнику ГУ НП в Полтавській області заяву про відкликання заяви про звільнення з займаної посади за власним бажанням від 05.07.2018 (вх. № Г-82/Оп) (а.с. 66).

Однак, 05.11.2018 ОСОБА_1 вручено витяги з наказу ГУ НП в Полтавській області від 01.11.2018 №546 о/с "По особовому складу", яким наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 №362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "Відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Підстава: заява ОСОБА_1 від 05.07.2018. Встановити премію за липень 2018 року в розмірі 19%" (а.с. 36) та з наказу ГУ НП в Полтавській області від 08.07.2018 №362 о/с "По особовому складу" (а.с. 34), яким відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнено (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Встановлено премію за липень 2018 року в розмірі 19%, що підтверджується розпискою позивача від 05.11.2018, копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 65).

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 546 о/с від 01 листопада 2018 року "По особовому складу", яким наказ ГУНП в Полтавській області від 18.07.2018 №362 о/с доповнено пунктом наступного змісту: "Відповідно до ч. 1, 3 ст. 86 Закону України "Про державну службу" звільнити (за власним бажанням): ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року. Підстава: заява ОСОБА_1 від 05.07.2018. Встановити премію за липень 2018 року в розмірі 19%" та відповідно наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області №362 о/с від 18 липня 2018 року "По особовому складу" в частині звільнення (за власним бажанням) ОСОБА_1 , начальника управління зв`язку та телекомунікацій, 19 липня 2018 року, - прийняті відповідачем з порушенням вимог статті 38 Кодексу законів про працю України та статті 86 Закону України "Про державну службу", а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виносячи оскаржувані накази ГУНП в Полтавській області діяло протиправно та всупереч норм законодавства, оскільки винесення наказів та звільнення з займаної посади "заднім" числом - поновлено на роботі наказом від 01.11.2018 року, а звільнено наказом від 18.07.2018 року, чинним законодавством України не передбачено, тим паче в період вимушеного прогулу.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з порушенням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

За приписами статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління зв`язку та телекомунікацій Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 20 липня 2018 року.

Згідно з приписами пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 /надалі - Порядок № 100/, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Пунктом 5 цього Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до приписів пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на те, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/2710/18, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2019 року, стягнуто з Головного управління Національної поліції України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.07.2018 по 01.11.2018 у розмірі 73612,22 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів, стягнення підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 02 листопада 2018 року.

Згідно з довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 14.01.2019 №52/115/29/01/2019 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 897 грн. 71 коп. (а.с. 68)

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача за період з 02 листопада 2018 року по 07 червня 2019 року складає 133758 грн. 79 коп. (149 робочих днів х 897 грн. 71 коп. = 133758 грн. 79 коп.).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2019 року по справі № 440/4292/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) А.П. Бенедик М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 23.09.2019 року