Справа № 642/4820/19
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 р.Справа № 642/4820/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Проценко Л.Г., м. Харків, повний текст складено 13.08.19 року по справі № 642/4820/19

за позовом ОСОБА_1

до інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пилипенка Дмитра Анатолійовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пилипенка Дмитра Анатолійовича, в якому просив суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №890593 від 22.06.2019 р., винесену інспектором 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пилипенком Дмитром Анатолійовичем, за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2019 року по справі №642/4820/19 адміністративний позов задоволено.

Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, неповністю з`ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2019 року по справі № 642/4820/19, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 22.06.2019 року відносно позивача була винесена постанова серія АР № 890593 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що 15.06.2019 року о 13:24 год. в м.Новомосковськ траса М-04 (Знам`янка-Луганськ-Ізварине (на м.Волгоград через м.Дніпропетровськ і м.Донецьк) позивач, керуючи транспортним засобом Suzuki - SX4 д.н. НОМЕР_1 , не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію під час зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив вимоги п. 9.9 «б» ПДР України.

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 22.06.2019 року серія АР № 890593, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктом "б" пункта 9.9 ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З матеріалів справи встановлено, що копія постанови, яка була надана позивачем, заповнена нерозбірливим рукописним почерком, поганої якості, тому викладені в ній обставини порушення прочитати неможливо. Між тим, з постанови від 22.06.2019 р. встановлено, що датою та часом вчинення правопорушення є 15.06.2019р. о 13.24 год., а також, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.9.9. «б» ПДР України. Датою розгляду є 22.06.2019р. і місцем розгляду є м. Дніпро, пл. Троїцька, 2-А.

В матеріалах справи наявна копія постанови серія АР №890593 від 22 червня 2019р., яка роздрукована з електронної системи АРМОР та подана Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, з якої встановлено, що 22.06.2019 р. о 13.24 год. в м.Новомосковськ траса М-04 (Знам`янка-Луганськ-Ізварине (на м.Волгоград через м.Дніпропетровськ і м.Донецьк) позивач, керуючи транспортним засобом Suzuki - SX4 д.н. НОМЕР_1 , вчинив наступне правопорушення: «порушення ввім. аварій.світ.сигнал. у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслід.засліп.водія світл.фар». Датою розгляду є 22.06.2019р. і місцем розгляду є м.Новомосковськ траса М-04 (Знам`янка-Луганськ-Ізварине (на м.Волгоград через м.Дніпропетровськ і м.Донецьк). Таким чином, з тексту двох копій постанов неможливо встановити дійсну дату вчинення правопорушення і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи встановлено, що належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надано. Наданий до матеріалів справи диск з відеозаписом не містить доказів вчинення позивачем правопорушення, а саме чи ввімкнув позивач аварійну світлову сигналізацію, зупинившись на вимогу поліцейського, оскільки на відео відображено зйомку через дві хвилини після зупинення автомобіля.

Крім того, колегія суддів зазначає, що копія постанови про адміністративне правопорушення є такою, що не читається, з неї неможливо зрозуміти викладені обставини правопорушення. З копії постанови, яка роздрукована з системи електронної АРМОР (а.с. 35), та містить виклад обставин зі скороченням та під умовою: в ній не вказано конкретно чи допустив водій порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації в разі зупинки на вимогу поліцейського, чи допустив водій порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації внаслідок засліплення світлом фар. Також, в цій копії постанови вказано, що порушення відбулося 22.06.2019 р., хоча в копії постанови, яка подана позивачем, зазначено що порушення відбулося 15.06.2019р. Також, копія постанови, поданої Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, містить інше місце розгляду справи - м. Новомосковськ.

Таким чином, враховуючи суттєві розбіжності в текстах копій постанов, колегія суддів вважає копію постанови АР №890593, яка подана до суду першої інстанції Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, недостовірним та недопустимим доказом.

Пункти 2, 5 розділу IV та пункт 10 розділу XIV «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, встановлюють наступні вимоги до постанови про адміністративне правопорушення, яка виноситься інспектором поліції за адміністративні правопорушення, передбачені у тому числі ч.2 ст.122 КУпАП: Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я, по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №890593 від 22.06.2019 р., винесена інспектором 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Пилипенком Дмитром Анатолійовичем з порушенням п.10 вищевказаної інструкції - нерозбірливим почерком, та, як наслідок, порушенням ст. 283 КУпАП - з неї неможливо зрозуміти суть адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач не заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач не визнає факт порушення ним правил дорожнього руху та саме з урахуванням вказаної обставини звернувся до суду з даним адміністративним позовом про скасування постанови серії АР №890593 від 22.06.2019 р.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач протиправно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із ти, що позивач не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію під час зупинки на вимогу поліцейського, за недоказовості підстав вважати, що особа порушила Правила дорожнього руху, як це передбачено п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.08.2019 року у справі № 200/4653/16-а.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не залучив Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, колегія суддів не приймає, оскільки предметом позову у даній справі є оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яку прийняв інспектор 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП Пилипенко Дмитро Анатолійович, який, в свою чергу, має усі передбачені Кодексом адміністративного судочинства України права відповідача в даній справі, у тому числі, подавати пояснення, заперечення, докази та оскаржувати процесуальні рішення суду. В зв`язку із цим, рішення по справі жодним чином не вплине на права та обов`язки Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, оскільки, приймаючи спірну постанову, інспектор патрульної поліції виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржувану постанову.

У відповідності до п. 7 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки це є вимога ст. 283 КУпАП.

Таким чином, постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №890593 від 22.06.2019 року про застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, є протиправною та підлягає скасуванню.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2019 року по справі № 642/4820/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2019 року по справі № 642/4820/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко А.О. Бегунц