Справа № 480/2518/19
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

С У М С Ь К И Й О К Р У Ж Н И Й А Д М І Н І С Т Р А Т И В Н И Й С У Д
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 р. Справа № 480/2518/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кияницької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21.05.2019 про відмову позивачці у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,15 га у межах населеного пункту с. Кияниця Сумського району Сумської області;

- зобов`язати відповідача надати позивачці дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,15 га у межах населеного пункту с. Кияниця Сумського району Сумської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.04.2019 позивач на підставі ст. 118 Земельного кодексу України звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. До заяви, було додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Рішенням від 21.05.2019 відповідач відмовив у наданні дозволу у зв`язку з тим, що на бажану позивачем земельну ділянку раніше надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою іншій особі. Позивач вважає вказану відмову протиправною та зазначає, що законодавством України встановлено вичерпний перелік підстав для законної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов`язано суб`єкта владних повноважень мотивувати своє рішення і мотивувати тільки вказаними у статті 118 Земельного кодексу України підставами. Відповідач, мотивуючи свою відмову, на вказаний у законі перелік не спирався і відмовив з причини, яка не встановлена законом - у зв`язку із тим, що стосовно вказаної земельної ділянки раніше надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою у 1993 році.

Позивач зауважує, що клопотання на розроблення проекту землеустрою вказує лише на намір суб`єкта реалізувати своє право на безоплатну приватизацію, але не являється майновим безумовним правом особи. Якщо особа протягом тривалого часу не реалізовує своє право на безоплатну приватизацію, то є цілком справедливим, що право на безоплатну приватизацію цієї ділянки може реалізувати інша особа. Надання дозволу іншій особі вказує про відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 15.07.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 17.09.2019 у задоволенні заяви представника Кияницької сільської ради про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд визнає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 18.04.2019 ОСОБА_1 звернулася до Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у межах населеного пункту с. Кияниця Сумського району Сумської області. До заяви позивач додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного коду (а.с. 8-9).

Рішенням Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області від 21.05.2019 "Про заяву ОСОБА_1 " вирішено не погоджувати ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1500 га у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах населеного пункту с . Кияниця Сумського району Сумської області , по вул . Польова у зв`язку з тим, що на бажану земельну ділянку у 1993 році надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою іншій особі (а.с. 10).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

З наведених норм вбачається, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам.

У даному випадку таким органом є Кияницька сільська рада Сумського району Сумської області.

Так, розглянувши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, рішенням від 21.05.2019 "Про заяву ОСОБА_1 " вирішено не погоджувати громадянину ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 01500 га у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах населеного пункту с . Кияниця Сумського району Сумської області , по вул . Польова у зв`язку з тим, що на бажану земельну ділянку надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою у 1993 році іншій особі (а.с. 10).

При цьому, стаття 118 ЗК України, яка також регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не містить таких підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, суд зазначає, що факт надання дозволу на розробку проекту землеустрою ще не є вирішенням питання про передачу земельної ділянки у власність, оскільки цей дозвіл лише засвідчує намір щодо розпорядження земельною ділянкою. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не створює права на її отримання у власність поза встановленою законодавством процедурою. Зацікавлені особи мають ще вжити певні заходи, які передбачено для остаточного оформлення права власності.

На даний час з 1993 року проекти землеустрою не виготовлені, земельні ділянки не сформовані, право власності не оформлено.

Враховуючи викладене, необґрунтованими є посилання відповідача у рішенні від 21.05.2019 на надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на спірну ділянку у 1993 році іншій особі. Такі доводи не приймаються судом до уваги, оскільки жодних прав на земельні ділянки протягом надто тривалого часу - більше 25 років, не оформлено, таких доказів відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає рішення Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області від 21.05.2019 "Про заяву ОСОБА_1 " необґрунтованим, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування підлягають задоволенню.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою з огляду на наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Кияницької сільської ради надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Отже, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Кияницьку сільську раду Сумського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.04.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у межах населеного пункту с. Кияниця Сумського району Сумської області.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно із положеннями ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Кияницької сільської ради Сумської області судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., то суд відмовляє у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 1-7 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копії договору від 24.06.2019 № 24/06 про надання правової допомоги, рахунку № 1 від 01.07.2019, дублікат квитанції № 0.0.6.1 від 02.07.2019 на суму 3000 грн., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5207 (а.с. 15-19).

Як вбачається із рахунку № 1 від 01.07.2019 позивачем було отримано та оплачено наступні послуги: надання консультації - 1 год. - 750 грн.; складання та направлення позовної заяви - 3 год. - 2250 грн.

Однак суд звертає увагу на те, що позовна заява у даній справі підписана та подана до суду особисто позивачем, що свідчить про непідтвердженість витрат на складання та направлення позовної заяви.

Крім того, позивачем не було подано до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, на підставі якого можливо було б встановити, з яких саме питань позивачем отримано консультацію, та чи пов`язані ці питання із предметом спору у даній справі.

Таким чином суд вважає, що позивачем не було належним чином підтверджено витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кияницької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області від 21.05.2019 "Про заяву ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Кияницьку сільську раду Сумського району Сумської області (42335, Сумська область, Сумський район, с. Кияниця, вул. Центральна, 9, ідентифікаційний код 04391581) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 18.04.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною (орієнтовною) площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у межах населеного пункту с. Кияниця Сумського району Сумської області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кияницької сільської ради Сумського району Сумської області (42335, Сумська область, Сумський район, с. Кияниця, вул. Центральна, 9, ідентифікаційний код 04391581) судовий збір у розмірі 768,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування ЄСІТС подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал