Справа № 440/3235/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. ПолтаваСправа № 440/3235/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі по тексту також - відповідач) про визнання дій головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупія О.Ю. протиправними та скасування винесених ним постанов про накладення штрафу від 12.09.2018 та від 23.08.2019 про виправлення помилки у процесуальному документі та накладення штрафу у розмірі 5989,00 грн.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

05 вересня 2019 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву, прохальну частину якої викладено у наступній редакції, а саме скасувати, винесену головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Шкурупієм О.Ю. (виконавче провадження № 33858704) від 23.08.2019 про виправлення помилки у процесуальному документі, якою накладено штраф у розмірі 5989,00 грн на ОСОБА_1 /а.с. 19-21/.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в силу положень ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції можуть бути застосовані до тих випадків, які виникатимуть після 28.08.2018, тобто з моменту набрання чинності цією нормою. На заборгованість по сплаті, яка існувала у боржника до 28.08.2018, її розмір та тривалість накопичення, вказана новація законодавства, на думку позивача, не розповсюджується, тобто цей вид відповідальності може застосовуватися лише щодо заборгованості, яка виникне після 28.08.2018. Відповідно до довідки-розрахунку станом із 28.08.2019 аліменти ОСОБА_1 виплачувались своєчасно, заборгованості не було. Заборгованість яка існувала до 28.08.2018 ним також погашена.

17.08.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на дотримання норм Закону України "Про виконавче провадження" при прийнятті постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, якою накладено штраф у розмірі 5989,00 грн. Зазначив, що така постанова прийнята у зв`язку з надання ОСОБА_1 квитанцій про часткове погашення заборгованості. Крім того, окремо наголосив, що штраф на суму 5989,00 грн боржником сплачено разом з залишком заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 369 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2012 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 33858704 з примусового виконання виконавчого листа №2-1532, виданого 26.07.2012 Полтавським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно.

12.09.2018 головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавської області прийнято постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки накладено на боржника штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, що складає - 21494,25 грн /а.с. 13/.

Оскільки боржником надавались до відділу ДВС заяви та квитанції про сплату аліментів, відповідачем здійснено перерахунок зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість станом на 12.09.2018 складає 29945,00 грн, що сумарно дорівнює заборгованості зі сплати аліментів понад 1 рік.

На підставі викладеного, 23.08.2019 відповідачем прийнято постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про накладення штрафу» від 12.09.2018: накласти на боржника штраф в розмірі 20%, що становить 5989,00 грн /а.с. 14/.

Не погоджуючись із постановою Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавської області про виправлення помилки у процесуальному документі від 23.08.2019 ВП № 33858704, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями статті 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Відповідно до частини четвертої статті 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до частини першої статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною другою статті 195 Сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 Сімейного кодексу України).

Суд зазначає, що порядок примусового виконання рішень суду врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (надалі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений статтею 71 Закону № 1404-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 71 Закону № 1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною четвертою статті 71 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону №1404-VIII спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

28.08.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 03.07.2018 № 2475-VIII (надалі - Закон № 2475-VIII).

Відповідно, Законом № 2475-VIII стаття 71 Закону № 1404-VIII доповнена частиною 14 наступного змісту: "За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Крім іншого, Законом № 2475-VIII частина четверта статті 11 Закону № 1404-VIII викладена в такій редакції: "Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання".

Варто наголосити, що внесені Законом України № 2475-VIII відповідні зміни, відповідно до Пояснювальної записки до такого законопроекту, обумовлені, крім того, тим, що невчасна сплата аліментів має особливо негативні наслідки для дітей з інвалідністю та дітей, які мають певні важкі захворювання, слід передбачити особливості впливу на боржників, які мають заборгованість зі сплати аліментів для утримання дітей з цієї вразливої категорії.

Для належного захисту прав дітей існує необхідність встановлення дієвого механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення в подальшому порушників від відбування призначеного стягнення за несплату аліментів, що також передбачено врегулювати законопроектом.

Варто наголосити, що правомірність підстав застосування штрафу, а відтак і прийняття постанови про його накладення не є предметом спору у даній справі, тоді як в межах даної справи судом надається оцінка правомірності прийняття відповідачем постанови про виправлення помилки у процесуальному документі.

Відповідно до абз. 3 частини третьої статті 74 Закону № 1404 начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

12.09.2018 головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавської області прийнято постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки накладено на боржника штраф у розмірі 50% від суми заборгованості, що складає - 21494,25 грн /а.с. 13/. Розмір штрафу розрахований із заборгованості у розмірі 42988,50 грн.

Оскільки боржником надавались до відділу ДВС заяви та квитанції про сплату аліментів, відповідачем здійснено перерахунок зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість станом на 12.09.2018 складає 29945,00 грн, що сумарно дорівнює заборгованості зі сплати аліментів понад 1 рік.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач - ОСОБА_1 (боржник у виконавчому провадженні № 33858704), згідно довідки-розрахунку від 23.08.2019 станом на вересень 2018 року мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 29945,00 грн (за 2016 рік у розмірі 6646,00 грн + за 2017 рік у розмірі 17513,75 грн + за вісім місяців 2019 року у розмірі 5785,25 грн).

Суд звертає увагу на те, що ні позивач, ні відповідач не заперечують, що про наявність заборгованості зі сплати аліментів позивачем як станом на дату винесення постанови про застосування штрафу, так і станом на дату винесення оскаржуваної постанови - про виправлення помилки у процесуальному документі.

Оскільки, позивач надав відповідачу документи в підтвердження часткового погашення ним заборгованості зі сплати аліментів, то відповідач, виходячи із того що сума такої заборгованості зменшилась, виніс постанову про виправлення помилки.

Таким чином, позивачем не надано до суду доказів, на підтвердження тієї обставини, що розмір заборгованості зі сплати аліментів зменшений судовим рішенням. Розмір заборгованості зі сплати аліментів позивачем зменшено шляхом самостійної сплати суми такої заборгованості, в тому числі за минулі періоди.

На підставі викладеного, 23.08.2019 відповідачем прийнято постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про накладення штрафу» від 12.09.2018: накласти на боржника штраф в розмірі 20%, що становить 5989,00 грн (29945,00 грн * 20%) /а.с. 14/.

Крім того, на час прийняття державним виконавцем як оскаржуваної постанови про виправлення помилки, так і постанови про накладення штрафу, пункти 3, 12 статті 27 Закону № 2475-VIII (якими внесені зміни до статті 11 та частини 14 статті 71 вказаних вище) у встановленому порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

В той же час, суд звертає увагу позивача, що оскаржувана постанова сама по собі не призводить до порушення прав позивача, оскільки вона не є документом на підставі якого з позивача може бути стягнено штраф, нарахування якого не визнає позивач та помилково зазначає як підстави для скасування оскаржуваної постанови про виправлення помилки від 23.08.2019. Розмір штрафу (з урахуванням змін) безпосередньо визначений в іншій постанові державного виконавця, а саме в постанові про накладення штрафу від 12.09.2018, яка позивачем в межах цієї справи не оскаржується і відповідно суд не може надавати оцінку правомірності підстав для її винесення, в тому числі з підстав, які вказує позивач щодо не поширення на нього дії норм закону в частині встановлення відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка введена з 2018 року. Вказані аргументи позивача будуть досліджуватися про розгляді справи із відповідним предметом спору та відповідними позовними вимогами щодо оскарження постанови, якою безпосередньо накладено штраф на позивача, а саме постанови про накладення штрафу від 12.09.2018.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243-246, 250, 255, 269, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Ватутіна, 29, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код 34962532) про скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя І.Г. Ясиновський