Справа № 280/4139/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 вересня 2019 року Справа № 280/4139/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за правилами спрощеного позовного провадження розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича (69035 м. Запоріжжя, вул. Жаботинського. 50, оф. 102)

третя особа акціонерне товариство Укрсоцбанк, (03150 м. Київ, вуя. Ковпака, 29 ) в особі Запорізького відділення AT Укрсоцбанк, (69063 м. Запоріжжя. вул. Олександрійська, 35)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач або боржник) до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича (надалі - відповідач), третя особа Акціонерне товариство Укрсоцбанк, в особі Запорізького відділення AT Укрсоцбанк, в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 20 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 57862083 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича невідкладно відновити виконавче провадження № 57862083 і закінчити його на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження та в постанові про закінчення виконавчого провадження зазначити:

- про зняття арешту з належного ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , майна та з його грошових коштів на належних йому рахунках у 23 банках України;

- про припинення розшуку належного ОСОБА_1 автомобіля TOYOTA Land Cruiser, державний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі/ НОМЕР_3 - НОМЕР_4 ;

- про скасування обов`язку ОСОБА_1 сплатити приватному виконавцю Сколибогу О.С. виконавчі витрати в сумі 925,00 грн та особисту винагороду в сумі 322 990,54 грн, вчинити інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), а судове засідання призначено на 10 вересня 2019 року.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 12 липня 2019 pоку Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя по справі № 335/2081/19 ухвалив заочне рішення та визнав таким, що не підлягає виконанню складений та виданий 11 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем виконавчий напис, зареєстрований ним в реєстрі за № 13501, про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Укрсоцбанк» зі ОСОБА_1 в сумі $115 477,49 за Договором кредиту № А997/3-К на купівлю автотранспортних засобів від 30 жовтня 2008 року за період з 01 вересня 2014 року по 08 лютого 2017 року. 13 серпня 2019 року заочне рішення позивач надав приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Сколибозі Олександру Сергійовичу разом з заявою, в якій просив закінчити виконавче провадження та скасувати всі вчинені ним заборони та арешти. Однак, вказує, що натомість отримав листа приватного виконавця Сколибога О.С. від 16 серпня 2019 року №2702, з якого дізнався, що виконавче провадження № 57862083 завершене та постановою від 20 червня 2019 року приватний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає, що така постанова держаного виконавця є протиправно, оскільки не сплив встановлений законом строк в один рік для розшуку автомобіля поліцією, в результаті чого передчасно та незаконно прийняв постанову про повернення виконавчого документа. В результаті зазначає, що виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

10 вересня 2019 року від представник позивача до суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№37443 від 10 вересня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що відповідач діяв відповідно до норм Закону та виключно у правовому полі, жодних протиправних та не передбачених Законом методів стягнення заборгованості не застосовувалося. Вказує, що позивач хибно зазначає, що у виконавця не було жодних підстав закінчувати виконавче провадження та повертати виконавчий документ стягувачу, на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону. Зазначає, що норма Закону встановлює, що «виконавчим документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до нього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними». Відповідач здійснив усі можливі дії щодо розшуку майна боржника, у результаті чого було виявлено відсутність майна (за наявною інформацією автомобіль знаходиться в зоні ООС, а тому виконавець не може здійснити його фактичний арешт та опис), а також факт відсутності на банківських рахунках Боржника грошових коштів. Саме тому обставини виконавчого провадження повністю відповідають зазначеній вище нормі Закону, а отже постанова про повернення виконавчого документу стягувачу є обґрунтованою й законною.

10 вересня 2019 року від представник відповідача до суду подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом при розгляді справи встановлено наступні обставини.

06 грудня 2018 року відповідачем, на підставі заяви стягувача за вих. № 512/18 від 31 жовтня 2018 року відкрите виконавче провадження № 57862083 по виконанню виконавчого напису нотаріуса Чуловського В.А. № 13501 від 11 липня 2017 року.

Цією ж датою проведено наступні дії:

- винесено постанову про стягнення з позивача основної винагороди; винесено постанову про арешт майна позивача;

- здійснено запит до Регіонального сервісного центру УМВС в Запорізькій області щодо інформації про автотранспортні засоби позивача;

- здійснено запит до ДФС України щодо номерів рахунків у банківських установах, а також щодо джерел отримання доходів позивача;

- здійснено запит до Пенсійного фонду України стосовно нарахування пенсійних виплат Позивачу, його останнього місця роботи та роботи за цивільно-правовими та трудовими договорами;

- винесено постанову про розшук майна (автомобіля Toyota Land Cruiser 2008 р.в., держномер AP7887BI).

12 лютого 2019 року складено та направлено позивачу вимогу щодо інформації про місцезнаходження майна (автотранспортного засобу).

13 лютого 2019 року відповідачем отримано заяву представника позивача про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомлення такою особою проведено в той же день.

20 лютого 2019 року до виконавця надійшла відповідь позивача б/н від 17 лютого 2013 року про знаходження автомобіля належного йому Toyota Land Cruiser у місті Донецьк з 2015 року по теперішній час.

02 березня 2019 року запит виконавця про інформацію щодо боржника було направлено в Морську ОСОБА_2 , Держгеокадастр Запорізької обл., НКЦПФР, ГУ Держпраці у Запорізькій обл. та ГУ Держпродспоживслужби у Запорізькій обл.; здійснено повторні запити до ДФС та Пенсійного фонду України.

12 березня 2019 року винесено постанову про арешт коштів, яка направлена у фінансові установи (банки). Як виявилося пізніше, у більшості банків відсутні рахунки боржника, у декількох - наявні рахунки з нульовим балансом, арешт накладений.

10 травня 2019 року здійснено повторні запити до ДФС та Пенсійного фонду України.

20 червня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. виніс постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі частини 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

14 серпня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою від 13 серпня 2019 року про факт скасування виконавчого напису нотаріуса та скасування виконавцем всіх вчинених заборон з цього приводу.

Відповіддю від 16 серпня 2019 року за вих. № 2702 відповідачем позивачу надано відповідь, що виконавче провадження завершене, а виконавчий документ повернуто стягувачу ще 20 червня 2019 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі за текстом Закон № 1404-VIII) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За матеріалами справи встановлено, що 06 грудня 2018 року приватним виконавцем здійснено запит до регіонального Сервісного центру УМВС у Запорізькій області про зареєстровані автотранспортні засоби та зареєстровані арешти на таких засобах.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону № 1404-VIII у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № ВП 57862083 відповідача виніс постанову про розшук майна від 06 грудня 2018 року, відповідно до якої оголосив у розшук майно, а саме: автомобіль TOYOTA Land Cruiser, державний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі/ НОМЕР_3 - НОМЕР_4 .

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Як встановлено з матеріалів справи розшук транспортного засобу оголошено за постановою приватного виконавця 06 грудня 2018 року, а рішення про повернення виконавчого документа стягувачу прийнято 20 червня 2019 року, тобто із порушенням строку визначеного статтею 37 Закону № 1404-VIII.

Посилання представника відповідача на те, що виконавчий документ повинен бути повернутий в силу пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII суд не приймає на підставі наступного.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Представник відповідача зазначає, що відповідач здійснив усі можливі дії щодо розшуку майна боржника, у результаті чого було виявлено відсутність майна (за наявною інформацією автомобіль знаходиться в зоні ООС), а тому виконавець не може здійснити його фактичний арешт та опис.

Суд критично ставиться до наведеного твердження, оскільки інформаця про знаходження автомобіля в зоні ООС отримана від боржника та відповідачем не вчинялись дії щодо її перевірки.

Необхідно звернути увагу на те, що оголошення транспортного засобу боржника у розшук є одним із ключових методів здійснення стягнення за виконавчим документом.

На підставі цього законодавець визначив терміни, які повинні бути дотримання для належного розшуку такого транспортного засобу.

Законодавець не ставить в залежність поверненню виконавчого документа, перебування транспортного засобу на території, яка не підпадає під юрисдикцію державного або приватного виконавця.

Для визначення пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII, як підстави повернення виконавчого документу при здійсненні розшуку транспортних засобів який здійснює поліція, необхідною умовою є сплив одного року з дня оголошення розшуку. Інших підстав не визначено.

Суд зазначає, що пункт 7 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII містить імперативний припис, який зобов`язує приватного виконавця на вчинення дій щодо повернення виконавчого документа, у разі якщо протягом року з дня оголошення розшуку транспортні засоби боржника не виявлені.

Також, необхідно звернути увагу на те, що розшук транспортного засобу здійснюється поліцією. Строк на розшук встановлено в один рік. Таким чином, виконавець позбавив правоохоронний орган здійснити належним чином свої повноваження.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що при прийнятті спірної постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 20 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 57862083 приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. діяв в супереч Закону № 1404-VIII.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 20 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 57862083 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С.

Стосовно інших позовних вимог, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки судом визнано протиправною та скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Відповідач у справі, за наявними матеріалами виконавчого провадження № 57862083 повинен вчинити дії, передбачені вимогами статей 39, 40, 41 Закону № 1404-VIII. На час розгляду справи відповідач протиправних дій щодо виконання вимог наведених статей Закону № 1404-VIII по виконавчому провадженню № 57862083 не здійснив.

Суд вважає, що інших підхід може призвести до втручання у діяльність приватного виконавця.

Щодо посилань представника відповідача на те, що позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з порушенням правил підсудності та справа повинна бути розглянута за правилами цивільного судочинства, то суд вважає за необхідне роз`яснити представнику, наступне.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону № 1404-VIII, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За правилами частини 2 статті 74 Закону № 1404-VIII, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, частина 2 статті 74 Закону № 1404-VIII визначає, що рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця, під час виконання рішень інших органів (посадових осіб), в тому числі і нотаріусів підпадають під юрисдикцію окружного адміністративного суду.

Таким чином, представник позивача прийшов до хибної думки про те, що справа не підсудна окружному адміністративному суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

За приписами частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню лише в частині визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 20 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 57862083 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича (69035 м. Запоріжжя, вул. Жаботинського. 50, оф. 102) третя особа акціонерне товариство Укрсоцбанк, (03150 м. Київ, вуя. Ковпака, 29 ) в особі Запорізького відділення AT Укрсоцбанк, (69063 м. Запоріжжя. вул. Олександрійська, 35) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 20 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 57862083 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича (69035 м. Запоріжжя, вул. Жаботинського. 50, оф. 102) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 768,40 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 12 вересня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов