Справа № 804/12999/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2019 року

Київ

справа № 804/12999/15

адміністративне провадження № К/9901/19886/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антей Ойл» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року (суддя Рябчук О.С.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2016 року (колегія у складі суддів: Дурасової Ю.В., Туркіної Л.П., Коршуна А.О.) у справі № 804/12999/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Антей Ойл» до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Антей Ойл» (надалі позивач, Товариство) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпродзержинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі відповідач, податковий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру податкового кредиту. Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, ґрунтуються, зокрема, на наявності порушень податкового законодавства, допущених контрагентом позивача.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 23 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2015 року, в задоволені позову відмовив.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано достатньої кількості первинних документів для підтвердження реальності здійснення господарських операцій.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У запереченні на касаційну скаргу податковий орган погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Так, відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Також, пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у період з 10 червня 2015 року по 18 червня 2015 року податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин та взаєморозрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Х» за період з 1 березня 2015 року по 31 березня 2015 року та відображення в господарських операціях або їх подальшої реалізації. За результатами перевірки складено акт № 1569/72/04-03-22-04/39460766 від 25 червня 2015 року.

Висновками акта перевірки встановлено порушення підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.56, підпункту 14.1.191, підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в наслідок чого завищено податковий кредит з податку на додану вартість на загальну суму 2 928 490,00 грн, в результаті чого завищено від`ємне значення по податку на додану вартість у сумі 887 782,00 грн та занижено податок на додану вартість на суму 2 040 708,00 грн.

Висновки щодо порушення законодавства позивачем обґрунтовані в акті перевірки, зокрема, наступним.

Податковим органом встановлено ланцюг постачання товару: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сачиго» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна Х» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Х» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Антей Ойл».

Згідно пояснень директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Сачиго», вказана особа формально стала директором за грошову винагороду, не підписувала жодного документа від імені підприємства та не має відношення до здійснення фінансово-господарської діяльності.

При цьому, згідно до сертифікатів відповідності, наданих до перевірки, наведені в ланцюгу підприємства не є виробниками нафтопродуктів, перевіркою встановлено відсутність операцій щодо придбання товару у виробників Товариством з обмеженою відповідальністю «Сачиго», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фортуна Х», Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Х».

Підприємством до перевірки не надано доказів транспортування нафтопродуктів від постачальника до покупця.

З первинних документів вбачається, що оплата за придбаний товар Товариством не здійснена.Також, директор Товариства є одночасно директором ще семи підприємств.

20 липня 2015 року на підставі акта перевірки податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 3 061 062 грн, з яких 2 040 708 грн за основним платежем та 1 020 354 грн штрафних (фінансових) санкцій;

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 887 782 грн.

Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що 22 грудня 2014 року Товариством (Замовник) та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Перевізник) укладено договір № 4396 на перевезення вантажів автомобільним транспортом. Згідно пункту 2.2 договору Замовник зобов`язаний надати Перевізнику заявку на перевезення вантажів. Аналогічний договір № 4390 укладено 22 грудня 2014 року.

Також 22 грудня 2014 року Товариством (Замовник) та ТОВ «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс» (Перевізник) укладено договір № 127 на перевезення вантажів автомобільним транспортом. Згідно договору Замовник зобов`язаний надати Перевізнику заявку на перевезення вантажів.

22 грудня 2014 року Товариством (Поклажодавець) та Публічним акціонерним товариством «Дніпронафтопродукт» (Зберігач) укладено договір зберігання № 4395. Згідно пункту 2.1.3 договору Зберігач зобов`язаний своєчасно проводити відпуск товару Поклажодавцю після отримання заявок та всіх документів, необхідних для відвантаження товару.

1 березня 2015 року Товариством (Покупець) та ТОВ «Капітал Х» укладено договір поставки нафтопродуктів № КХ-0006. Відповідно до підпунктів 4.1, 4.2 розділу 4 договору поставка товару здійснюється на підставі заявки Покупця та підписаної Додаткової угоди до Договору. Товар поставляється до нафтобаз Публічного акціонерного товариства «Дніпронафтопродукт».

20 березня 2015 року Товариством (Покупець) та ТОВ «Капітал Х» укладено аналогічний договір поставки нафтопродуктів № КХ-0143.

При перевірці податковим органом встановлено ланцюг постачання нафтопродуктів: ТОВ «Сачиго» - ТОВ «Фортуна Х» - ТОВ «Капітал Х» - ТОВ «Антей Ойл».

Суди першої та апеляційної інстанції встановили, та не спростовано доводами касаційної скарги, що при здійсненні аналізу сертифікатів відповідності на товар, з`ясовано, що жоден з контрагентів позивача не є виробником нафтопродуктів та не здійснював господарські операції щодо придбання нафтопродуктів у виробника.

Крім того, відповідно до умов договорів поставки нафтопродуктів від № КХ-0006 та № КХ-0143, укладених між Товариством та ТОВ «Капітал Х», поставка товару здійснюється на підставі заявок.

Суди попередніх інстанцій встановили, що копії заявок до перевірки та в судове засідання підприємством не надано.

Позивачем до перевірки та до суду надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують факт перевезення товару від ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Зберігач) до інших підприємств, тобто при подальшому використанні товару.

Але, як встановили суди першої інстанції, а позивач не спростував, Товариством не надано доказів транспортування товару від ТОВ «Капітал Х» до Публічного акціонерного товариства «Дніпронафтопродукт».

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, оцінюються з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємства і організаціях України (надалі Інструкція) затверджена наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 року за № 805/15496 та є нормативно-правовим актом в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 1 Інструкції встановлено, що ця Інструкція встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів, вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Пунктом 5.4.1 Інструкції встановлено, що перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14 жовтня 1997 року N 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за N 128/2568, та ГОСТ 27352-87 «Автотранспортные средства для заправки и транспортирования нефтепродуктов. Типы, параметры и общие технические требования».

В свою чергу, пунктом 7.5.6 Інструкції зазначено, що відпуск нафти і нафтопродуктів до мір повної місткості та нафтопродуктів, розфасованих до тари, оформлюється ТТН у чотирьох примірниках, з яких:

перший - залишається у товарного оператора вантажовідправника і є первинним документом складського обліку з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

другий - використовується водієм як перепустка під час виїзду з підприємства, а після виїзду - залишається в охорони підприємства з подальшим здаванням до бухгалтерської служби підприємства;

третій та четвертий - засвідчені підписом представника вантажоодержувача та відміткою про час виїзду з підприємства - передаються перевізнику. При цьому третій примірник є супровідним документом вантажу і після його здавання передається вантажоодержувачу. Четвертий примірник передається експедитору (водію) і є підставою для обліку транспортної роботи.

Бланки ТТН на підприємстві є документами суворої звітності.

З урахуванням зазначеного, враховуючи специфіку постачання нафтопродуктів, Суд не погоджується з доводом позивача, що відсутність товарно-транспортних накладних не може свідчити про нереальність господарських операцій.

Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що позивачем не надано достатніх обґрунтувань та доказів реального виконання спірних поставок продукції в адресу позивача, доказів можливості придбання нафтопродуктів ТОВ «Капітал Х» від інших контрагентів для подальшого продажу товару позивачу. З матеріалів вбачається відсутність у постачальників позивача по ланцюгу постачання об`єктивної можливості поставити продукцію через не підтвердження факту придбання продавцем товару для подальшого продажу іншим підприємствам та позивачу, недостатність ресурсів виконати спірні поставки контрагентами, не встановлення первинних документів про залучення спірними постачальниками третіх осіб до виконання зазначених поставок, неможливість на підставі даних виявити походження товару.

В свою чергу, позивач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентами, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Антей Ойл» залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 5 квітня 2016 року у справі № 804/12999/15 залишити в силі.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

Судді Верховного Суду