Справа № 480/2490/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2019 р. Справа № 480/2490/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якій просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Сумській області від 30.05.2019 року № 129823-54 про сплату податкового боргу.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 30.05.2019 року відповідачем винесено податкову вимогу № 129823-54, згідно з якою останній вимагає сплатити суму податкового боргу і повідомляє, що станом на 29 травня 2019 року сума податкового боргу платника податків становить 1228,59 грн., а саме - борг зі сплати єдиного податку з фізичних осіб. З вказаною податковою вимогою позивач не погоджується та вважає її протиправною, оскільки протягом 2018 року, а саме з січня по листопад включно, щомісячно позивач сплачувала суму єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 632,91 грн., відповідно до ставки, зазначеної у витязі з реєстру платників єдиного податку.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 21.12.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було внесено запис про реєстрацію позивача фізичною особою-підприємцем (а.с. 12) та в цей же день ОСОБА_1 була взята на облік у Державній податковій інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, що вбачається з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 12).
21.12.2017 ОСОБА_1 також звернулась до Державній податковій інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області з заявою про застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2018, в якій самостійно для другої групи платників єдиного податку обрала ставку 20% до розміру мінімальної заробітної плати за КВЕД 47.91 «Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет» з місцем провадження господарської діяльності - територія України на замовлення (а.с. 13-14).
03.12.2018 позивач звернулась до державного реєстратора для проведення реєстраційної дії «державна реєстрація змін до відомостей про фізичну особу-підприємця», а саме було додано ще один Код виду економічної діяльності «69.10 діяльність у сфері права», про що видано Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 16).
10.12.2018 ГУ ДФС у Сумській області було проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 єдиного податку до бюджету за період січень-жовтень 2018р. В ході перевірки, результати якої зафіксовані в акті від 10.12.2018 №001824/18-28-54.13-13/ НОМЕР_1 , було встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно сплатила суму податкового зобов`язання за січень-листопад 2018 року, чим порушила п.122.1 ст.122 розділу II Податкового кодексу України.
16.01.2019 ГУ ДФС у Сумській області було повторно проведено документальну невиїзну перевірку своєчасності сплати ОСОБА_1 єдиного податку до бюджету за той же період січень-жовтень 2018р. В ході перевірки, результати якої зафіксовані в акті від 16.01.2019 №000052/18-28-54.13-13/ НОМЕР_1 , було встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно сплатила суму податкове зобов`язання за січень-листопад 2018року, чим порушила п.122.1 ст.122 розділу II Податкового кодексу України.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 року № 480/392/19 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області від 17.01.2019 № , яким ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 4460 (чотири тисячі чотириста шістдесят) грн. 60 коп. за платежем єдиний податок з фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог відмовлено. На даний час дане рішення не набрало законної сили.

В подальшому, ГУ ДФС у Сумській області було виставлено позивачу податкову вимогу 30.05.2019 року № 129823-54 про сплату податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб за період з січня по листопад 2018 р. у сумі 1 228,59 грн. (а.с. 10).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 291.2 ст. 292 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до ст.291.3 Податкового кодексу України фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України передбачено чотири групи платників єдиного податку: першу, другу (до якої відносилась позивач), третю та четверту.

Згідно з п. 293.1 ст. 293 Податкового кодексу України визначено, що ставки єдиного податку для платників другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Для другої групи платників єдиного податку фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати (п.293.2 ст. 293 Податкового кодексу України).

Разом з тим, у разі здійснення платниками єдиного податку першої і другої груп господарської діяльності на територіях більш як однієї сільської, селищної або міської ради застосовується максимальний розмір ставки єдиного податку, встановлений ст. 293 Податкового кодексу України для відповідної групи таких платників єдиного податку, в даному випадку 20% (п. 293.7 ст. 293 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 294.1, 294.2 ст. 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку першої, другої та четвертої груп є календарний рік. Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Згідно п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.п.299.1, 299.2, 299.3 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку. У разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

До реєстру платників єдиного податку вносяться такі відомості про платника єдиного податку, серед іншого, обрані фізичною особою - підприємцем першої та другої груп види господарської діяльності; ставка єдиного податку та група платника податку (п.299.7 ст. 299).

Згідно п.п.299.8, 299.9 ст. 299 Податкового кодексу України у разі зміни відомостей, передбачених підпунктами 1 - 5 пункту 299.7 цієї статті, вносяться зміни до реєстру платників єдиного податку в день подання платником відповідної заяви. За бажанням зареєстрований платник єдиного податку може безоплатно та безумовно отримати витяг з реєстру платників єдиного податку. Строк надання витягу не повинен перевищувати одного робочого дня з дня надходження запиту. Витяг діє до внесення змін до реєстру.

З метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку, серед іншого, податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку (п.299.13 ст. 299 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області від 17.03.2017 з 01.04.2017 ставка для платників другої групи єдиного податку було встановлено на рівні 17% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового року, що у грошовому виразі з січня 2018р. складало 632,91грн. (3723,00грн. (м.н.з.п.)*17%) (а.с. 18).

21.12.2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, де було самостійно зазначено обрану ставку єдиного податку на рівні максимального розміру 20% від мінімальної заробітної плати (а.с. 13).

При цьому після отримання зазначеної заяви позивача, про застосування спрощеної системи оподаткування, відповідач самостійно змінив ставку єдиного податку на 17 % та вніс вказані відомості до реєстру, про що видав витяг з реєстру платників єдиного податку від 21.12.2017 (а.с. 15). В ньому зазначено, що витяг є чинним до внесення змін до Реєстру.

З матеріалів справи суд вбачає, що протягом усього 2018 року до часу внесення змін в частині кодів економічної діяльності, позивач у відповідності до вказаного витягу щомісяця сплачувала авансові внески у розмірі 17% від мінімальної заробітної плати та будь-якої заборгованості з їх сплати не мала, що підтверджується довідкою Головного управління ДФС у Сумській області від 29.12.2018 року № 2178/18-28-54-07-45 (а.с. 19).

Суд зазначає, що помилкове внесення до реєстру платників єдиного податку інспектором ставки єдиного податку у розмірі 17% від мінімальної заробітної плати, не впливає на обов`язок позивача сплачувати авансовий внесок щомісячно у розмірі 20% від мінімальної заробітної плати.

Крім того, варто відмітити, що згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Судом встановлено, що податкова вимога на суму боргу, яка станом кінець 2018р. перевищила шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1228,59грн.), не була сформована у встановлений строк. Дану вимогу було сформовано лише у травні 2019 року (а.с. 10).

Таким чином, враховуючи, що наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують, що позивачем щомісячно у строки визначені Податковим кодексом України сплачувався авансовий внесок у розмірі, встановленого саме податковим органом (а.с. 15), порушення повноти сплати внеску у період з січня по листопад 2018 р. відбулося не з вини ОСОБА_1 , суд доходить висновку, про відсутність у відповідача підстав для винесення податкової вимоги від 30.05.2019 року № 129823-54 про сплату податкового боргу, а відтак, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення вказаних норм, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області суму судового збору в розмірі 768,40 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 08.07.2019 № 0.0..1 (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Сумській області від 30.05.2019 року № 129823-54 про сплату податкового боргу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек