Справа № 200/9986/19-а
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р. Справа№200/9986/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та скасування щодо припинення виплати страхових виплат та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року;

- зобов`язати Слов`янське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити страхові виплати за період 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 14 серпня 2019 року позовна заява позивача залишена без руху, для усунення недоліків.

21 серпня 2019 року через відділ діловодства та архівної роботи суду від позивача надійшла уточнена позовна заява до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення виплати страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року, та зобов`язати нарахувати та виплатити страхові виплати за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він отримував страхові виплати перебуваючи на обліку відповідача. З 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року відповідач не виплачує страхові виплати без відомих для нього причин. З травня 2019 року страхові виплати йому поновлені. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його конституційні права, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Позивачу поновлений строк звернення до суду із даним позовом (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

12 вересня 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що чинними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України врегульовано порядок страхових виплат особам, переміщеним з тимчасово окупованих територій. Відповідач зазначив, що з 10 грудня 2014 року позивач перебував як внутрішньо переміщена особа у Слов`янському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області де отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку із трудовим каліцтвом. В березні 2017 року до Слов`янського відділення Фонду надійшло розпорядження начальника управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації від 24 березня 2017 року № 4 про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача, припинення призначених соціальних виплат та копія протоколу комісії з питань призначення (відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Слов`янської райдержадміністрації від 28 березня 2017 року № 38 щодо скасування дії довідок та припинення соціальних виплат. У зв`язку із скасуванням довідки позивачу статусу ВПО та прийняття комісією рішення про припинення виплат, постановою Слов`янського відділення Фонду позивачу з 01 квітня 2017 року були припинені щомісячні страхові виплати. 23 квітня 2018 року позивач змінив своє місце проживання та зареєструвався як внутрішньо переміщена особа за новою адресою: АДРЕСА_1 та з 28 листопада 2018 року звернувся із заявою про виплату раніше призначеної страхової виплати до Слов`янського відділення Фонду про виплату раніше призначеної страхової виплати, однак страхові виплати не були призначені позивачу, оскільки протоколом засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 29 січня 2019 року № 11-12/4 було відмовлено у призначенні (відновленні) соціальних виплат згідно пункту 13 постанови КМУ № 365 від 08 червня 2016 року (у зв`язку із відсутністю особи за фактичним місцем проживання). 21 травня 2019 року позивач повторно звернувся із заявою про продовження раніше призначеної страхової виплати до Слов`янського відділення Фонду, виплати позивачу здійснюються з 01 травня 2019 року. Окрім того, відповідач зазначає, що страхові виплати позивача за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року обліковуються в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області, а томунадати довідку про розмір страхових виплат за цей період відповідач не має можливості. На підставі чого вважає безпідставними вимоги позивача щодо визнання факту бездіяльності з боку Фонду, у зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (арк. справи 10).

З копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 14 травня 2003 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (арк. справи 12).

Відповідно до довідки МСЕК № 093231, серії 10 ААА від 02 серпня 2012 року позивачу встановлено 25 % ступені втрати професійної працездатності з 25 квітня 2012 року за виробничою травмою безстроково(арк. справи 13).

23 травня 2019 року позивачу видана довідка № про те, що він є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1 (арк. справи 14).

Листом Слов`янського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Україні в Донецькій області відповідача від 22 липня 2019 року за вихідним № 04-21/2357 вбачається, що з 01 квітня 2017 року страхові виплати припинені у зв`язку із надходженням до Фонду рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат переміщеним особам Слов`янської райдержадміністрації про скасування довідки ВПО від 25 квітня 2014 року № , Протокол № 38 від 23 березня 2017 року. В листі зазначено, що страхові виплати, які не одержані позивачем за минулий період, були нараховані на підставі Постанови КМУ № 335, і після оприлюднення окремого Порядку, визначеного КМУ будуть виплачені на підставі відповідного рішення (арк. справи 15).

25 листопада 2014 року позивачу видана довідка № про те, що він є особою, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_3 (арк. справи 42 ).

10 грудня 2014 року позивач звернувся із заявою до Слов`янського відділення Фонду про продовження виплати йому призначених страхових виплат у зв`язку із нещасним випадком на виробництві (арк. справи 43).

Розпорядженням начальника управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації від 24 березня 2017 року за № 4, довідка ВПО позивача - скасована, на підставі протоколу Слов`янської райдержадміністрації № 38 від 28 березня 2017 року (арк. справи 44-45).

Постановою управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 03 квітня 2017 року припинені ОСОБА_1 щомісячні грошові кошти на підставі Розпорядженням начальника управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації від 24 березня 2017 року за № 4(арк. справи 46).

28 листопада 2018 року позивач повторно звернувся до Слов`янського відділення Фонду про продовження виплати йому призначених страхових виплат у зв`язку із нещасним випадком на виробництві(арк. справи 47).

Протоколом № 11-12/4 від 29 січня 2019 року засіданням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивачу відмовлено у відновленні страхових виплат на підставі пункту 12 Порядку, а саме за відсутністю за фактичним місцем проживання(арк. справи 48-49).

21 травня 2019 року позивач третій раз звернувся до Слов`янського відділення Фонду про продовження виплати йому призначених страхових виплат у зв`язку із нещасним випадком на виробництві (арк. справи 50).

Постановою від 12 червня 2019 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області позивачу продовжені раніше призначені щомісячні грошові виплати у розмірі 3026,68 грн. з 01 травня 2019 року безстроково (арк. справи 46).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на соціальних захист у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності від нещасного випадку на виробництві передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 № 1105-XIV, (далі за текстом ЗУ № 1105-XIV).

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону 1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до частини 1 статті 19 цього Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

За статтею 36 Закону № 1105-XIV, страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 42 наведеного Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону № 1105-XIV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 4 статті 47 Закону передбачено, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі Закон № 1706-VII).

В силу вимог статті 1 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За приписами статті 7 Закону № 1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Факт внутрішнього переміщення, згідно положень статті 4 Закону № 1706-VII підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до норм статті 12 Закону № 1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу (абз. 3 п. 2 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року № 20 "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції").

Приписами абз. 6 пункту 6 Порядку № 509 передбачено внесення запису про недійсність довідки до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у випадку, коли довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи отримана у період до 20 червня 2016 року і при цьому у якій адресою фактичного місця проживання вказано адресу місцезнаходження органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичної особи публічного права, її підрозділу, будь-якого іншого приміщення, за якою внутрішньо переміщена особа фактично не проживає, та яка підлягає перереєстрації за заявою цієї особи.

За приписами пункту 7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509, у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб. Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці. Уповноважений орган на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі-постанова №365) установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб"

Відповідно до пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 соціальні виплати припиняються у разі:1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат;4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Так, відповідачем надана копія розпорядження начальника управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації від 24 березня 2017 року № 4 про скасування довідки відповідно до статті 12 Закону України від 24 грудня 2015 року "Про забезпечення прав та свобод внутрішньо переміщених осіб", на підставі абзацу 11 частини 1 статті 12 Закону, абзацу 2 пункту 3 частини 2 статті 9 Закону, враховуючі дані, отримані в результаті обміну інформацією з органами місцевого самоврядування про скасування дії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, згідно переліку зазначений позивач ОСОБА_1 (арк. справи 44).

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав нову довідку від 23 квітня 2019 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , за адресою проживання: АДРЕСА_1 ( арк. справи 14).

З цього приводу, суд звертає увагу на те, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантовано Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", і ніхто не може позбавляти його права на отримання призначених йому страхових сум.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або його відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд зазначає, що відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти його права на отримання страхових виплат через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб та отримання відповідної довідки, яка скасована у зв`язку із не проживанням позивача за певною адресою.

Суд також зазначає, що згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одними з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Разом з цим, положення частини першої статті 27 Основ передбачають, що виплати та надання соціальних послуг, на які має право застрахована особа за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, може бути припинено: якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості, якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність, якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи, внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, в інших випадках, передбачених законами.

Відтак, Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування вичерпних випадків припинення страхових виплат не передбачають, але встановлюють, що вони можуть бути передбачені іншими законами.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Суд зазначає, що згідно довідки МСЕК № 093231 від 02 серпня 2012 року, виданої ОСОБА_1 вбачається, що позивач у встановлено ступінь втрати працездатності 25 % безстроково та переогляду не потребує, тому в даному випадку відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат (арк. справи 13).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що припинення виплат за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року та невиплата позивачеві раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 46 Закону № 1105-ХIV. При цьому, на думку суду є протиправною та підлягає скасуванню постанова Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 03 квітня 2017 року № 0557/10299/10299/9 щодо припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01 квітня 2017 року.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про виплату заборгованості по страховим виплатам, наявність якої відповідачем не заперечується, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь держави підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної адреси: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 5, 0) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про припинення виплати страхових виплат, та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною постанову Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 03 квітня 2017 року № 0557/10299/10299/9 щодо припинення ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат з 01 квітня 2017 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної адреси: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 5, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) страхові виплати за період з 01 квітня 2017 року по 30 квітня 2019 року.

Стягнути на користь держави за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (за місцезнаходженням юридичної адреси: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, ВУЛИЦЯ СВОБОДИ, будинок 5, ) суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 23 вересня 2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко