Справа № 200/10098/19-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 р. Справа№200/10098/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Михайлик А.С. розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до суду із позовом, в якому просило суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 10 913,92 грн., з яких борг з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 9 481,53 грн., з орендної плати з фізичних осіб - 1 432,39 грн.

За змістом викладеного в позові заявлена до стягнення заборгованість виникла через несплату відповідачем у встановлені законодавством строки узгоджених податкових зобов`язань на загальну суму 10 913,92 грн. Посилаючись на вимоги пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України позивач просив суд стягнути з відповідача зазначений податковий борг, який складається з боргу з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 9 481,53 грн. та з орендної плати з фізичних осіб в сумі 1 432,39 грн.

У встановлені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України строки відзив на позов до суду не надійшов.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.08.2019 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Ухвалою від 19.09.2019 заміно позивача його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Донецькій області.

Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження у справі, направлене на адресу відповідача: АДРЕСА_1 , повернулося на адресу суду із позначкою про закінчення терміну зберігання.

Згідно частини 4 статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судове повідомлення вручено їм належним чином.

Враховуючи наведене, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи найденим чином.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 Олександр Віталійович (ІПН НОМЕР_1 ) згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є суб`єктом підприємницької діяльності, за даними ЄДРПОУ місцезнаходженням відповідача є АДРЕСА_1 .

Як платник податків відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області (Волновасько-Мангушське управління, Волноваська ДПІ).

Відповідно до відомостей інтегрованих карток: з орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) станом на 31 травня 2019 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 1 432,39 грн., з єдиного податку з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18050400) станом на 31 березня 2019 року - 9 481,53 грн.

З інформаційної довідки позивача вбачається, що відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування (за його заявою від 12.01.2012 № 849/10), належить до другої групи платників єдиного податку, якому встановлена ставка податку у розмірі 20 % від мінімальної заробітної плати.

Позивачем відображено нарахування відповідачу на підставі його заяви від 12.01.2012 № 849/10 єдиного податку із наступними строками сплати: 20.10.2018 744,60 грн. (з яких погашено 734,87 грн.; залишок 9,73 грн.), 20.11.2018 744,60 грн., 20.12.2018 744,60 грн., 20.01.2019 834,60 грн., 20.02.2019 834,60 грн., 20.03.2019 834,60 грн. В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про сплату позивачем цих зобов`язань.

Податковим повідомленням-рішенням № від 12.02.2019, що 13.02.2019 направлено відповідачу рекомендованим листом за його адресою, однак повернулось із відміткою про закінченням строку зберігання 14.03.2019, до позивача застосовано штраф у сумі 5 478,80 грн. за порушення строків сплати єдиного податку. Докази оскарження цього податкового повідомлення-рішення або сплати суми штрафу, визначеної у ньому в матеріалах справи відсутні.

31.01.2018 позивачем подано звітну декларацію з орендної плати за землю за 2018 рік, де позивач визначив річну суму зобов`язань 974,84 грн. (по 81,24 грн. кожного місяця в період з січня по листопад 2018 року та 81,20 грн. у грудні 2018 року); 31.01.2019 за 2019 рік, де річна сума зобов`язань 1083,15 грн. (по 90,26 грн. кожного місяця в період з січня по листопад 2019 року та 90,29 грн. у грудні 2019 року).

Через наявність переплати зобов`язання за березень 2018 року (по строку сплати 30.04.2018) погашено в частині 14,42 грн., залишок 61,82 грн. В матеріалах відсутні документи, які б свідчили про погашення зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб за квітень 2018 року - квітень 2019 роки.

18.03.2019 позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування до відповідача штрафу за порушення строків сплати зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб № на суму 259,04 грн. та № на суму 14,37 грн., які направлені платнику рекомендованим листом, втім повернуті за зворотною адресою за закінченням терміну зберігання 19.03.2019. Докази оскарження цих податкових повідомлень-рішень або сплати сум штрафу, визначених у них в матеріалах справи відсутні.

29.12.2018 відповідачем отримано податкову вимогу № 119898-48 від 28.11.2018 про сплату боргу у сумі 1308,59 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт є документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання.

За змістом пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.п. 291.2, 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Приписами п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку. До другої групи належать фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно п.п. 292.1, 292.2 ст. 292 Податкового кодексу України ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Станом на 1 січня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати складав 3723,00 грн., станом на 1 січня 2019 року - 4173,00 грн., що визначено Законами України Про Державний бюджет України на 2018 рік, Про Державний бюджет України на 2019 рік відповідно.

Пунктом 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно п. 295.2 ст. 295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Відповідачем не сплачено у повному обсязі зобов`язання з єдиного податку за жовтень 2018 року березень 2019 року в сумі 4002,73 (9,73+744,60*2+834,60*3) грн., строки сплати яких сплили, що підтверджується наявною в матеріалах справи обліковою карткою.

Згідно з п. 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

Самостійно визначені відповідачем у деклараціях за 2018-2019 року зобов`язання з орендної плати за березень 2018 року квітень 2019 року у сумі 1158,98 (66,82+81,24*8+81,20+90,26*4) грн. також ним не сплачено.

Відповідно до абзацу 1 пункту 57.3. статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Як встановлено судом, податкове повідомлення рішення від 12.02.2019 № на суму 5 478,80 грн. повернулось за зворотною адресою 14.03.2019, а податкові повідомлення-рішення від 18.03.2019 № на суму 259,04 грн. та № на суму 14,37 грн. - 19.03.2019.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 12.02.2019 № вважається врученим відповідачу 14.03.2019, а податкові повідомлення-рішення від 18.03.2019 № та № - 19.03.2019.

Станом на день судового розгляду строки сплати штрафних санкцій за цими податковими повідомленнями-рішеннями сплили.

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом.

Згідно з пунктів 41.2, 41.3 статті 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України.

Пунктом 20.1.34 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, окрім іншого, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

29.12.2018 відповідачем отримано податкову вимогу № 119898-48 від 28.11.2018 про сплату боргу у сумі 1308,59 грн. Серед наявних в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про наявність підстав для визнання зазначеної вимоги відкликаною або втрату нею юридичної сили.

Пунктом 59.5 статті 59 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, виходячи із змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи про наявність підстав для стягнення з відповідача податкового боргу є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, на підставі положень підпункту 20.1.34 статті 20, статей 46, 54, 56, 59, 95, 179 Податкового кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС у Донецькій області (87526, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ідентифікаційний код юридичної особи 43142826) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 10 913 (десять тисяч дев`ятсот тринадцять) грн. 92 коп., з яких: борг з єдиного податку 9 481 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 53 коп., борг з орендної плати 1 432 (одна тисяча чотириста тридцять дві) грн. 39 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.С. Михайлик