Справа № 580/1623/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1623/19 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ у Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену в листі заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 18.04.2019;

- зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області призначити (вчинити дії з призначення) і провести розслідування нещасного випадку, що стався 25.07.2014 з ОСОБА_1 та за результатом розслідування скласти акти форми Н-1 та Н-5.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену в листі ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 18.04.2019.

Зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області призначити і провести розслідування нещасного випадку, що стався 25.07.2014 з ОСОБА_1 та оформити його результати з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управлінням Міністерства внутрішніх справ у Черкаській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 03 липня 2019 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС сектору УКР УМВС в Черкаській області 25.07.2014 знаходився на зайняттях із фізичної підготовки особового складу УКР УМВС в Черкаській області та під час бігу отримав травму.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11823 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній потрапив у стаціонар 25.07.2014.

05.08.2014 хворий виписаний на амбулаторне лікування в поліклініку за місцем проживання (а.с.15).

Згідно листка непрацездатності серії АГО № 526608 позивач перебував на лікарняному з 25.07.2014 до 05.08.2014 (а.с.16).

Відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС № 660 ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 06.08.2014 до 04.09.2019 (а.с.17 - зворотній бік).

Згідно довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС № 712 позивач перебував на лікуванні з 05.09.2014 до 13.10.2014 (а.с.17).

У відповідності до довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовців внутрішніх військ МВС № 841 позивач перебував на лікуванні з 14.10.2014 до 26.10.2014 (а.с.17).

У той же час, 07.08.2014 відділом медичного забезпечення УМВС України в Черкаській області видано сигнальний листок про нещасний випадок, згідно якого 05.08.2014 за медичною допомогою у поліклініку УВС звертався ОСОБА_1 з діагнозом розрив ахілового сухожилку лівої гомілки, травма отримана 25.07.2014, спортивна у робочий час.

22.03.2019 позивач звернувся із заявою до заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 25.07.2014 під час виконання службових обов`язків зі складанням актів Н-1, Н-5 (а.с.11).

Листом від 18.04.2019 № 16/1-30 позивачу було повідомлено, що відсутні підстави для проведення ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області розслідування зазначеного нещасного випадку у зв`язку з тим, що 06.11.2015 розпочато припинення юридичної особи - УМВС України у Черкаській області та створено ліквідаційну комісію (наказ МВС України від 30.10.2015 № 1314).

Крім того, зауважено, що відповідно до пункту 4 статті 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи, тобто ліквідаційна комісія не наділена повноваженнями проведення розслідування, тому підстави для організації проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем у 2014 році відсутні (а.с.12).

Не погоджуючись з такими висновками позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У розумінні положень статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Так, Наказом Міністерства внутрішніх справ від 27.12.2002 № 1346 затверджений Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі Порядок № 1346).

Відповідно до п. 2.1. Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

Згідно з п. 2.2. Порядку № 1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

У відповідності до п. 3.2. Порядку №1346 керівник (посадова особа), у свою чергу, зобов`язаний: терміново організувати надання медичної допомоги потерпілому, а в разі потреби доставити його до лікувально-профілактичного закладу; повідомити про те, що сталося, керівника підрозділу, службу охорони праці УМЗ, ВМЗ ГУМВС, УМВС. Якщо потерпілий є працівником іншого підрозділу, повідомити керівника цього підрозділу, у разі нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався внаслідок пожежі, - місцеві органи державної пожежної охорони, а при гострому професійному захворюванні (отруєнні) - відповідну санітарну епідеміологічну станцію (далі - СЕС) системи МВС України; зберегти до прибуття комісії з розслідування обстановку в тому стані, у якому вона була на момент події (якщо це не загрожує життю і здоров`ю інших працівників), а також ужити заходів до недопущення подібних випадків.

Керівник підрозділу, одержавши повідомлення про нещасний випадок (у тому числі поранення), крім випадків зі смертельним наслідком та групових випадків травматизму, наказом або розпорядженням організовує його розслідування комісією не менше ніж три особи, до складу якої включаються: керівник (спеціаліст) служби охорони праці підрозділу (голова комісії), керівник (безпосередній або прямий начальник) структурного підрозділу, де працює потерпілий, інші посадові особи, а в разі гострих професійних захворювань (отруєнь) - також спеціаліст СЕС (п. 3.5. Порядку № 1346).

Згідно з п. 3.8. Порядку № 1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

Аналіз наведених положень Порядку № 1346 свідчить, що умовами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

При цьому, безпосередньою підставою для початку розслідування є наявність відповідного повідомлення керівника підрозділу, де працює потерпілий про нещасний випадок.

У той же час, згідно п. 3.19 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою Н-1* (НТ*) вирішується комісією з розслідування, а в разі незгоди потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси, з рішенням комісії - в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 22.03.2019 позивач звернувся із заявою до заступника голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 25.07.2014 під час виконання службових обов`язків.

Відмовляючи у проведенні розслідування нещасного випадку з позивачем, відповідач зазначив, що 06.11.2015 розпочато припинення юридичної особи - УМВС України у Черкаській області та створено ліквідаційну комісію, а ліквідаційна комісія не наділена повноваженнями проведення розслідування, тому підстави для організації проведення розслідування нещасного випадку, відсутні.

Згідно частини 3 статті 105 Цивільного кодексу України, учасники, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

У відповідності до частини 4 статті 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Тобто, чинне законодавство не містить заборон і застережень щодо неможливості проведення розслідування нещасного випадку, організованого головою ліквідаційної комісії органу МВС України.

Отже, твердження апелянта, що в силу приписів частини 4 статті 105 ЦК України ліквідаційна комісія не має повноважень проведення розслідувань нещасного випадку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки чинне законодавство не містить застережень щодо неможливості здійснити організацію проведення розслідування нещасного випадку ліквідаційною комісією органу Міністерства внутрішніх справ України, яка в силу частини четвертої статті 105 ЦК наділена повноваженнями щодо управління справами юридичної особи, представляє її у відносинах з третіми особами.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

У той же час, згідно частини 9 статті 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до частини 4 статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, на час розгляду справи, УМВС України в Черкаській області перебуває в стані припинення, проте не ліквідовано.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи, що на даний час УМВС України в Черкаській області не ліквідовано як юридичну особу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області провести розслідування нещасного випадку, що стався 25.07.2014 з позивачем та оформити його результати з урахуванням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 № 1346.

У той же час, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у відповідності до пункту 3.1 Порядку № 1346, про нещасний випадок, що стався з позивачем у 2014 році, не було негайно повідомлено безпосереднього керівника чи іншу посадову особу управління, оскільки відсутність зазначених негайних повідомлень не свідчить про відсутність підстав для проведення розслідування, так як згідно пункту 3.19 Порядку № 1346 нещасний випадок (у тому числі поранення), про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили, або якщо втрата працездатності від нещасного випадку настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після одержання заяви потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси.

Таким чином, Порядком № 1346 чітко врегульований випадок, за якого нещасний випадок, про який безпосереднього керівника потерпілого чи керівника підрозділу своєчасно не повідомили має бути розслідуваний протягом місяця після одержання заяви потерпілого. При цьому, час, коли стався нещасний випадок не має значення.

Разом з тим, відсутність повідомлень до служби державного нагляду за охороною праці УМВС про нещасний випадок з позивачем 25.07.2014, сталось не з вини позивача, позаяк згідно наданого позивачем сигнального листка про нещасний випадок від 05.08.2014 начальника УКР було повідомлено про те, що 05.08.2014 у поліклініку УВС звертався співробітник ОСОБА_1 у зв`язку із отриманням спортивної травми у робочий час.

Посилання апелянта на неможливість об`єктивного встановлення обставин, за яких у 2014 році стався нещасний випадок з позивачем, суд відхиляє, оскільки повноваженнями щодо встановлення наявності чи відсутності причинного зв`язку між отриманою особою у період проходження служби при виконанні службових обов`язків травмою (у випадку позивача - ураження іонізуючим випромінюванням) та подальшими захворюваннями, наділена комісія з розслідування нещасного випадку, тому при зверненні позивача із заявою про проведення розслідування нещасного випадку, який з ним стався, відповідачу необхідно було створити комісію з розслідування такого випадку, а не перебирати на себе повноваження комісії з порушеного питання.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: