Справа № 320/5950/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Київ № 320/5950/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Черниш А.І.,

за участю представників сторін:

від позивача - Іванов П.Г. ,

від відповідача - Левчук С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАБО Україна»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАБО Україна» (далі також - позивач, ТОВ «МЕТАБО Україна») з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі також - відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.07.2018 за № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 116 291,25грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 відкрито провадження за вказаним позовом ТОВ «МЕТАБО Україна» та дану справу було призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновку акта перевірки ГУ ДФС у Київській області від 22.06.2018 №513/10-36-14-01/35195449, покладеного в основу податкового повідомлення-рішення від 23.07.2018 за № , в частині висновку про заниження ТОВ «МЕТАБО Україна» податку на додану вартість на загальну суму 100 394 грн. у зв`язку з не нарахуванням товариством податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суми гарантійного ремонту інструментів торгової марки «Metabo» згідно актів виконаних робіт. Позивач вважає, що понесені ТОВ «МЕТАБО Україна» витрати на гарантійний ремонт пов`язані з господарською діяльністю товариства та, що такі витрати не підпадають під сферу дії норм п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України.

17.04.2019 судом ухвалено про закриття підготовчого провдження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У призначених судових засіданнях представник відповідача заявлених позовних вимог не визнав, надав суду письмовий відзив на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що за результатами проведеної документальної планової перевірки позивача встановлено випадки заниження ним податкових зобов`язань у податковій зівітності з податку на додану варітсть за періоди 2015 року у зв`язку із заниженням товариством бази оподаткування операцій з надання послуг гарантійного ремонту на загальну суму 100 394 грн. Висновки акта перевірки представник відповідача вважає обгрутованими і законними, а прийняте на підставі такого акта податкове повідомлення-рішення - правомірним.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 25.05.2018 по 08.06.2018 працівниками ГУ ДФС у Київській області була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «МЕТАБО Україна» з питань дотримання ним податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018. За результатами проведення такої перевірки складено акт від 22.06.2018 №513/10-36-14-01/35195449 (далі - акт перевірки), згідно висновків якого ТОВ «МЕТАБО Україна» порушило наступні норми податкового законодавства:

- п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, що призвело до завищенян від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток на загальну суму 368 471 грн. (в т.ч. за періоди 2015 рік, І-ий квартал, півріччя і 9-ть місяців 2016 року, 2016 рік, І-ий квартал, півріччя і 9-ть місяців 2017 року, 2017 рік та 1-ий квартал 2018 року);

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153), що призвело до заниження податку на додану впартість у загальній сумі 100 394 грн. (в т.ч. за січень 2015 року на 7 361 грн., за липень 2015 року на 41 050 грн., за жовтень 2015 року на 33 535 грн., за грудень 2015 року на 18 448 грн.).

З тексту акта перевірки вбачається, що дані висновки контролюючого органу про заниження ТОВ «МЕТАБО Україна» податку на додану вартість обумовлені наступним. В ході проведеної перевірки встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «МЕТАБО Україна» є оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням. Фактично Товариством здійснювався оптовий продаж будівельних інструментів в асортименті торгової марки «Metabo», імпортованих власними силами від компанії «Metabowerke GmbH» (Федеративна Республіка Німеччина), на користь інших суб`єктів господарської діяльності - фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб, з метою подальшої реалізації останніми таких товарів кінцевим споживачам. Перевіркою також було встановлено, що ТОВ «МЕТАБО Україна» здійснювало на користь кінцевих споживачів інструментів торгової марки «Metabo» безкоштовний гарантійний ремонт таких товарів. До перевірки позивачем були надані первинні доекументи щодо витрат на гарантійне обслуговування електроінструментів торгової марки «Metabo», а саме - актів виконаних робіт за період 2015 року (перелік таких актів наведений на стор. 10 - 14 акта перевірки).

При цьому, ТОВ «МЕТАБО Україна» не отримувало від постачальника-нерезидента компенсації за понесені витрати на гарантійний ремонт. Натомість згідно договору поставки №1/24.09.2007 від 24.09.2017 ТОВ «МЕТАБО Україна» придбавало у компанії «Metabowerke GmbH», окрім самих електроінструментів, також необхідні аксесуари та запасні частини. Зокрема, за умовами п. 3.2 цього договору поставки запасні частини для гарантійного ремонту надсилались безкоштовно.

Згідно наданих товариством пояснень на запит ГУ ДФС у Київській області від 07.06.2018 № 10514/10/10-36-14-01 згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання» ТОВ «МЕТАБО Україна» проводиться нарахування резерву на гарантійний ремонт інструментів, придбаних у нерезидента-постачальника.

За наведених обставин працівники контролюючого органу дійшли висновку, що позивачем у 2015 році були понесені витрати на гарантійне обслуговування електроінструментів у сумі 100 394 грн., що не компенсувалися постачальником таких товарів, та про відсутність доходу за такими операціями. На думку перевіряючих ТОВ «МЕТАБО Україна» мало відповідно до норм п. 187.1 ст. 187 і п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість на бази оподаткування операцій з надання послуг по гарантійному ремонту, всього на загальну суму 100 394 грн.

23.07.2018 ГУ ДФС у Київській області на підставі цього акта перевірки прийняло спірне у даній справі податкове повідомлення-рішення за № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати грошове зобов?язання з податку на додану вартість у сумі 116 291,25 грн. (в тому числі за основним платежем - 93 033 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 23 258,25 грн.).

Як стверджує позивач в тексті свого позову, ТОВ «МЕТАБО Україна» оскаржило зазначене рішення відповідача у досудовому порядку, шляхом подання до ДФС України скарги. Рішенням ДФС України від 09.10.2018 №33024/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення від 23.07.2018 за № було залишене без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 23.07.2018 за № протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до Київського окружного адміністративного суду. У тексті позовної заяви представник позивача додатково пояснив, що згідно умов договору поставки № 1/24.09.2007 від 24.09.2017 в редакції додатку №5 від 01.03.2008 до такого договору, що були укладені між Метабоверке ГмБХ (Федеративна Республіка Німеччини), як постачальником, і ТОВ «МЕТАБО Україна», як покупцем, всі електроінструменти, аксесуари до них та запасні частини постачальник-нерезидент постачав позивачу на платній основі згідно інвойсів та вантажно-митних декларацій. У відповідності до положень Закону України «Про зазист прав споживачів» ТОВ «МЕТАБО Україна» зобов`язувалось здійснювати гарантійне обслуговування електроінструментів торгвої марки «Metabo». Для цього ТОВ «МЕТАБО Україна» укладало з третіми особами (суб`єктами підприємницьвої діяльності) договори про надання послуг гарантійного та після гарантійного обслуговування інструменту «Metabo». Відповідно до умов цих договорів, суб`єкти підприємницької діялдьності надавали послуги з гарантійного обслуговування та ремонту інструмента «Metabo» у період гарантійного терміну його експлуатації, незалежно від місця його придбання в Україні, та післягарантійного обслуговування і ремонту інструмента, а ТОВ «МЕТАБО Україна» забезпечувало виконавців необхідними для проведення ремонтів запасними частинами та здійснювало розрахунки з виконавцями за надані послуги ремонту на підставі звітів виконавців про проведення гарантійних ремонтів.

На підтвердження наведених обставин позивачем подані до суду копії наступних документів: договору поставки № 1/24.09.2007 від 24.09.2007, додатку № 5 від 01.03.2018 до такого договору, окремих договорів про надання послуг гарантійного та післягарантійного обслуговування інструмента «Metabo», окремих актів про надання послуг, книги обліку покупців, які отримали гарантійну заміну товарів або послуги гарантійного ремонту (обслуговування), за 1 квартал 2018 року, гарантійних талонів.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Визначення об`єктів оподаткування, порядок визначення бази оподаткування, правила формування податкових зобов`язань з податку на додану вартість регулюються ст.ст. 185, 187, 188, 198, 201 розд. V Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Так, згідно з пп. «а» і «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України (у редакції чинній станом на кінець 2015 року) об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

- постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Під «постачанням товарів» розуміється будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Постачанням товарів також вважається будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню) (пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Одночансо під «постачанням послуг» відповідно до пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності. При цьому, з метою оподаткування постачанням послуг, зокрема, є постачання послуг іншій особі на безоплатній основі.

За змістом пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України безоплатно наданими товарами, роботами, послугами є:

- товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;

- роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

- товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Враховуючи наявні у справі матеріали та пояснення представників сторін суд приходить до висновку, що надані ТОВ «МЕТАБО Україна» (із залученням третіх осіб - безпосередніх виконавців) у 2015 році кінцевим споживачам товарів торгової марки «Metabo» безкоштовно послуги з гарантійного ремонту відностяться до безоплатно наданих послуг.

В силу приписів норм ап. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Поряд з цим, відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 ПК України) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 ПК України та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 ПК України);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 ПК України).

Отже, податкові зобов`язання з податку на додану вартість відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України нараховуються платником податку у випадку, якщо придбані/споруджені товари/послуги, необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності такого платника податку.

Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України визначено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості, за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи зі звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

Враховуючи наведені норми матеріального права у контексті з принципом презумпції правомірності рішень платника податку (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України) та положень норм п. 56.21 ст. 56 ПК України, суд приходить до висновку, що у даному випадку позивач не повинен був нараховувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суми послуг з гарантійного ремонту, наданих кінцевим споживачам товарів.

У зв`язку з цим, суд вважає висновки акта перевірки в частині висновку про порушення ТОВ «МЕТАБО Україна» п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.188 ПК України необгрунтованими та, приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення від 23.07.2018 № .

Згідно з нормами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній з 15.12.2017) визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 цього Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень від 02.11.2018 №549 і від 15.02.2019 №843, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 762 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 23.07.2018.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТАБО Україна» (; місцезнаходження: 08141, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Зоряна, 22) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (; місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 27 травня 2019 р.