Справа № 489/1824/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 489/1824/19
Головуючий в 1 інстанції: Рум`янцева Н.О.

Дата і місце ухвалення 03.06.2019р., м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України - Котєнєва Дениса Сергійовича про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ВР № 147195 від 20.06.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України Котєнєва Дениса Сергійовича про скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ВР № 147195 від 20.06.2018 року та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції помилково зазначив про те, що на нього поширюється дія Закону України "Про державну службу". Апелянт також зазначив, що оскаржувана постанова не містить зазначення суті порушення, яке йому інкримінується.

На думку апелянта, відповідачем безпідставно не прийнято до уваги інформацію, викладену у листі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області від 15.06.2018 року про те, що експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області здійснюється ДП "Миколаївський облавтодор", оскільки станом на квітень 2018 року вказані автомобільні дороги передано ДП "Миколаївський облавтодор" в експлуатаційне утримання договором № 1-Б від 21.03.2018 року.

Апелянт вважає, що матеріали справи не містять жодного доказу його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП, а суд першої інстанції безпідставно переклав тягар доказування у справі на нього, що є порушенням ч. 2 ст. 77 КАС України.

З огляду на зазначене ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2019 року та прийняти нове про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2018 року та 17.05.2018 року старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області капітаном поліції Малярчуком В.М., начальником відділу експлуатації Служби автомобільних доріг в Миколаївській області Блошенком Д.В. проведено обстеження ділянок вулично-шляхової мережі:

- автодороги національного значення Р-55 Одеса-Вознесенськ-Новий Буг км 212+580 - км 168+270 від межі Новобугського району до Вознесенського району;

- автодороги національного значення Т-15-10 Арбузинка-Єланець-Нова Одеса км 72+000 -км 115+594 від межі смт Єланець до міста Нова Одеса;

- автодороги міжнародного значення Н-14 Олександрівка-Кропивницький-Миколаїв км 153+196 - км 239+273 від границі Кропивницької області до міста Миколаєва.

За результатами проведених обстежень складено акти від 14.05.2018 року та від 17.05.2018 року.

Під час контрольних обстежень встановлено, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянок дороги (вулиці) покладено на ДП "Миколаївський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України", балансоутримувачем є Служба автомобільних доріг Миколаївської області, в.о. начальника якої є ОСОБА_1

13.06.2018 року в.о. начальника Служби автомобільних доріг Миколаївської області ОСОБА_1 було направлено повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції з метою розгляду справи про адміністративне правопорушення за фактами порушення вимог правил норм та стандартів в утриманні ділянок автомобільних доріг державного значення на території Миколаївської області.

20.06.2018 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції України - Котєнєвим Денисом Сергійовичем було винесено постанову серії ВР № 147195 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до в.о. начальника Служби автомобільних доріг Миколаївської області ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. за порушення п.п.3.1.1, 3.1.2, 3.2, 3.4.2, 3.4.6, 4.1.2, 4.1.3, 4.5.1, 4.5.2 ДСТУ 3587-97, Закону України "Про дорожній рух", що виразилось у наявності руйнувань дорожнього покриття доріг Н-14, Р-55, Т-15-10, відсутності необхідних дорожніх знаків згідно актів обстеження.

Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржувана постанова була складена за відсутності гр. ОСОБА_1 за умови запрошення до поліції №10188/41/16/01-2018, №10373/41/16/01-2018, а копію постанови надіслано рекомендованим листом за вих. №10805/41/16-2018 від 21.06.2018 року.

Не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення від 20.06.2018 року, ОСОБА_1 оскаржив її до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне:

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

В свою чергу, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Частиною 1 статті140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, як посадову особу Служби автомобільних доріг у Миколаївській області, за порушення вимог п.п.3.1.1, 3.1.2, 3.2, 3.4.2, 3.4.6, 4.1.2, 4.1.3, 4.5.1, 4.5.2 ДСТУ 3587-97, що виразилось у наявності руйнувань дорожнього покриття доріг Н-14, Р-55, Т-15-10, відсутності необхідних дорожніх знаків згідно актів обстеження.

В ході контрольних обстежень посадовою особою Управління Національної поліції було встановлено, що балансоутримувачем вказаних доріг є Служба автомобільних доріг Миколаївської області, яку очолював в.о. начальника ОСОБА_1

Згідно ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; передача права на експлуатаційне утримання доріг, вулиць та залізничних переїздів іншим юридичним особам; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; обладнання доріг, вулиць та залізничних переїздів технічними засобами регулювання дорожнього руху та їх утримання; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; вирішення інших питань дорожнього руху згідно з чинним законодавством.

Частина 3 ст. 12 Закону України "Про дорожній рух" встановлює, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані:

забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху;

по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження;

обладнувати їх технічними засобами регулювання дорожнього руху;

виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки;

своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Згідно ст. 24 вказаного Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Державним стандартом України "Безпека дорожнього руху. автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди" 3587-97 установлюються вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху.

Згідно п.п. 1.1, 1.3 Стандарту, він поширюється на автомобільні дороги, вулиці і дороги міст та населених пунктів, залізничні переїзди. Вимоги стандарту є обов`язковими.

В ході проведених інспекційних обстежень вулично-шляхової мережі (доріг Н-14, Р-55, Т-15-10) інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Миколаївській області та начальником відділу експлуатації Служби автомобільних доріг в Миколаївській області встановлена невідповідність покриття проїзної частини вказаних доріг вказаному Стандарту, а також недотримання вимог експлуатаційного стану зелених насаджень, дорожньої розмітки, дорожніх знаків вимогам вказаного Стандарту.

Встановлені порушення детально описані в актах обстеження ділянок від 14.05.2018 року та від 17.05.2018 року та їх наявність позивачем не оспорюється.

Заперечуючи проти постанови про накладення адміністративного стягнення, позивач посилався на те, що не є відповідальною особою, а також зазначив про відсутність доказів порушення ним правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що твердження позивача про те, що він не є відповідальною за експлуатаційне утримання зазначених доріг особою є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно ст. 10 Закону України "Про автомобільні дороги" органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є:

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення;

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Указом Президента України від 13 квітня 2011 року N 456/2011 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор), згідно якого Укравтодор є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами.

Положенням про Державне агентство автомобільних доріг України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439 визначено, що державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Згідно п. 6 Указу Президента України від 13 квітня 2011 року N 456/2011 Укравтодор реалізує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Відповідно до п. 1.1 Положення про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області ця служба є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.

При цьому, відповідно до п.3.2 Положення про Службу автомобільних доріг в Миколаївській області до обов`язків вказаної служби належить організація належного утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримання безпечних та безперебійних умов руху.

Таким чином, утримання розглядуваних в актах обстеження доріг відноситься до повноважень Служби автомобільних доріг в Миколаївській області, яка є їх балансоутримувачем, а тому позивач, як посадова особа Служби автомобільних доріг в Миколаївській області (т.в.о. начальника Служби автомобільних доріг в Миколаївській області) повинен нести адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 140 КпАП України за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, позивачем у підтвердження своїх доводів стосовно протиправності оскаржуваної постанови додатково були подані докази, які не подавались ним до суду першої інстанції, зокрема, копія договору № 1-Б від 21.03.2018 року, копія повідомлення від 13.06.2018 року та копія листа Служби автомобільних доріг у Миколаївській області від 15.06.2018 року. Оцінка вказаним доказам судом першої інстанції не надавалась.

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно пунктів 3-4 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянтом жодним чином не обґрунтовано неможливості подання вказаних вище доказів до суду першої інстанції. З огляду на зазначене додатково подані позивачем докази не приймаються до уваги.

Підсумовуючи все вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а відповідач при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 18.09.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук