Справа № 420/1782/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1782/19

Категорія:111060000 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Час і місце ухвалення: 10:23, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 21.05.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС в Одеській області про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування суми боргу (недоїмки) у сумі 15 819,54 грн. та зобов`язання утримуватися у подальшому від вчинення подібних дій;

- визнати протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС в Одеській області від 07 листопада 2018 року №Ф-5699-52.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 07 листопада 2018 року ГУ ДФС в Одеській області було протиправно прийнято вимогу про сплату ним боргу (недоїмки) №Ф-5699-52 зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 15 819,54 грн., оскільки позивач останні два роки не провадив незалежну професійну діяльність, в тому числі адвокатську, та відповідно не отримував дохід від такої діяльності, з огляду на що він як пенсіонер не є платником єдиного внеску. Та, додатково пояснив в судовому засіданні, що, хоча й надавав адвокатські послуги в 2017-2018 роках, але дохід від цього не отримував, так як це були справи, які почали розглядатися до 2017 року та, відповідно, оплату за них він отримав в той час, та повинен їх довести до закінчення розгляду.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим що, ГУ ДФС в Одеській області було правомірно винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5699-52, оскільки відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач є платником податків, як особа яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську, протягом 2017-2018 років подавав звітність, в зв`язку з чим у відповідності до цього ж Закону України мав своєчасно та в повному обсязі, нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок. Разом з тим, позивач в 2017 році та в 1-3 кв. 2018 року не сплатив єдиний соціальний внесок, сума якого не може бути меншою 22% мінімальної заробітної плати незалежно від відсутності доходу.

Крім того, представник відповідача зазначив, що звільнення від сплати єдиного внеску передбачено лише для фізичних осіб-підприємців (далі ФОП), у тому числі, тих, які обрали спрощену систему оподаткування, за умови якщо вони є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію. Для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і є пенсіонерами за віком та отримують відповідно до закону пенсію, нарахування єдиного внеску здійснюється на загальних підставах.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ГУ ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними дії щодо нарахування боргу та визнання протиправною та скасування вимоги від 07 листопада 2018 року №Ф-5699-52 на суму 15 819,54 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 :

- ніякого доходу від адвокатської діяльності в останні два роки не мав, про що було повідомлено у деклараціях про доходи за 2017 і 2018 роки та усно - при заповненні цих декларацій;

- доказів на підтвердження отримання доходу від адвокатської діяльності відповідачем не надано;

- рішення суду першої інстанції суперечить пп. 4.1.2 , 4.1.4., 4.1.6 ст. 4.1 ПК України;

- Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-V111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464, зокрема, до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України №2464, якою встановлено, що особи, зазначені, зокрема, у п.4 ч.1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зазначена норма набрала чинності з 01 січня 2018 року. Враховуючи зазначене, з 01 січня 2018 року ФОП, які досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України №1058 (60 років та мають страховий стаж, зокрема з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років) та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу незалежно від виду пенсії) звільнятимуться від сплати єдиного внеску за себе;

- осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, які досягли пенсійного віку, цим же законом не тільки не звільнено від сплати єдиного внеску, але й зобов`язано сплачувати єдиний внесок незалежно від доходу. Це є проявом дискримінації, несправедливості та нерозумності. Держава не може допускати таких проявів;

- суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, став порушником правового принципу верховенства права і таких фундаментальних засад процесуального права як справедливість, добросовісність, розсудливість, недопущення дискримінації та інших ст. 2 КАС України.

У відзиві ГУ ДФС в Одеській області на апеляційну скаргу вказується, що з 01 січня 2017 року до ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" було внесено зміни, одна із яких стосується порядку нарахування єдиного соціального внеску ФОП та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, у разі відсутності у них доходу у звітному році або окремому місяці звітного року. Так, якщо раніше такі платники ЄСВ мали право самостійно визначати базу нарахування ЄСВ у разі відсутності доходу і сплатити суму єдиного соціального внеску з урахуванням встановленої максимальної величини бази нарахування ЄСВ та розміру мінімального страхового внеску, то з 01 січня 2017 року таке самостійне визначення бази для нарахування ЄСВ стає їх обов`язком.

Відповідно до ч.5 ст. 8 вищевказаного Закону України встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст. 7 цього Закону України бази нарахування єдиного внеску.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження.

ОСОБА_1 . є фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю та має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, яке було видано 16 грудня 2002 року №286 на підставі рішення Одеської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №1 від 17 вересня 1993 року.

Протягом 2017-2018 років він подавав до органів ДФС звітність як самозайнята особа в якій вказував про відсутність доходів, що визнається сторонами.

07 листопада 2018 року ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", було сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5699-52 в розмірі 15 819, 54 грн.

Не погоджуючись із винесенням вищезазначеної вимоги, вважаючи її протиправною та незаконною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що навіть якщо позивач не отримував доходу від діяльності, він був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний 2017 рік, до 1 травня наступного року, у розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску та, відповідно, щоквартально у 2018 році.

Оскільки позивач не виконав свого обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску в 2017 році та 1-3 квартали 2018 року, відповідач правомірно відповідно до вимог Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обчислив суми єдиного внеску в загальному розмірі 15 819, 54 грн., яку зазначив в оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.2, п.5 ч.1 ст. 4, п.2 ч.1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п.1 ч.1 ч.3 ст. 31, ч.7 ст. 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність, пп.14.1.226 п.14.1 ст. 14, ст.ст. 65, 67 ПК України, які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон України №2464-VІ).

Згідно з ч.2 ст. 2 вищевказаного Закону України №2464-VІ , виключно цим Законом визначаються, зокрема, платники єдиного внеску, а також порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Відповідно до п.п.1, 5 ч.1 ст. 4 Закону України №2464-VІ визначено, що платниками єдиного внеску є:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами, у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (п. 1);

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 7 Закону України №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, незалежно від отримання доходу (прибутку). При цьому особи, які провадять незалежну професійну діяльність, не звільняються від сплати єдиного внеску, якщо вони одночасно були найманими працівниками у роботодавців, визначених п.1 ч.1 ст. 4 Закону України №2464-VІ .

Отже, з викладених вище обставин встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ДФС в Одеський області як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокатська діяльність), на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №286, виданого 16 грудня 2002 року.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є самозайнятою особою в розумінні пп.14.1.226 п.14.1 ст. 14 ПК України.

Питання обліку самозайнятих осіб як платників податків внормовано положеннями Розділу 2 Глави 6 ПК України.

Облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів (пп. 65.2 ст. 65 ПК України).

Внесення до Державного реєстру запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування (пп.65.10.8 п.65.10 ст. 65 ПК України).

Підставами для зняття з обліку у контролюючих органах юридичної особи, її відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб є: наявність хоча б однієї з підстав, визначених п. 65.10 ст. 65 цього Кодексу для самозайнятої особи (пп. 67.1.2 п. 67.2 ст. 67 ПК України).

Порядок зняття з обліку у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 67.3 ст. 67 ПК України).

Так, з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі - Порядок №1588).

За змістом пп.2 п.11.22 Розділу ХІ Порядку №1588 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку: фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП.

Відповідно до пп.3 п.11.22 Розділу ХІ Порядку №1588 внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі, зокрема:

- внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця - з дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;

- реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації;

- анулювання чи скасування згідно із законодавством свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження підприємницької або незалежної професійної діяльності, - з дати такого анулювання чи скасування.

Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Так, ч.1 ст. 6 вказаного Закону України встановлено, що адвокатом може бути фізична особа, яка відповідає наведеним у законі критеріям та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статтею 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" обумовлено, що право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката заяви про припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Відомості про припинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України (ч.7 ст. 32 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Крім цього, відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності. Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Разом з цим, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право ОСОБА_1 на зайняття адвокатською діяльністю не зупинено та не припинено, що не заперечується позивачем.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що апелянт не скористався своїм правом і не зупиняв дію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та не припиняв свою діяльність шляхом його анулювання, та не знімався з обліку як самозайнята особа.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 1 Закону України №2464-VІ недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату (ч.4 ст. 25 Закону України №2464).

Згідно облікових даних інтегрованої картки платника податків, ГУ ДФС в Одеській області, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31 жовтня 2018 року становить 15 819,54 грн., а, тому, на вказану суму було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2018 року №Ф-5699-52.

Таким чином, контролюючим органом складено вимогу про сплату боргу у відповідності до вимог чинного законодавства.

З огляду на встановлене, судова колегія вважає, що позивач не був позбавлений всіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, що, в свою чергу, свідчить про наявність обов`язку щодо сплати єдиного внеску у нього як самозайнятою особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

За таких обставин, навіть якщо позивач не отримував доходу від такої діяльності, він був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний 2017 рік, до 1 травня наступного року, у розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску та відповідно щоквартально у 2018 році.

Оскільки ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку щодо нарахування та сплати єдиного внеску в 2017 року та 1-3 кв. 2018 року, ГУ ДФС в Одеській області правомірно, відповідно до вимог Закону України №2464-VІ , обчислив суми єдиного внеску в загальному розмірі 15 819, 54 грн., яку зазначив в оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Відтак, винесення ГУ ДФС в Одеській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07 листопада 2018 року №Ф-5699-52 здійснено у межах та спосіб передбачені чинним законодавством, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.