Справа № 1.380.2019.002452
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002452
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року

09 год. 36 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Гавриляка Р. А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2017, яким позивачу визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2014 у сумі 32713,84 грн. та податкової вимоги № 26812-17 від 13.10.2017 на суму 32713,84 грн.

Підставою позову зазначено протиправність та безпідставність оскаржуваного рішення, оскільки таке прийняте без врахування фактичних обставин, а відтак підлягає скасуванню. У зв`язку з безпідставністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковий борг відсутній, а відтак підстави для виставлення контролюючим органом податкової вимоги також відсутні.

Оскільки оскаржувані рішення та вимога порушують права позивача для відновлення його прав шляхом їх скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 20.05.2019 відкрито провадження за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні, з викликом сторін.

11.06.2019 за вх. № 20458 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він, покликаючись на норми ст.ст. 286, 288, 289 Податкового кодексу України, зазначає, що ним було підставно винесено податкове повідомлення-рішення від 27.07.2017 № , яким позивачу визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2014 рік у сумі 32713,84 грн. та податкову вимогу від 13.10.2017 на суму 32713,84 грн. У зв`язку з цим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

02.07.2019 за вх. № 2019ел позивач подав відповідь на позовну заяву, відповідно до якої акцентує увагу суду на тому, що у зв`язку із відчуженням належних йому на праві власності будівель та споруд, що знаходилися на орендованій земельній ділянці, право користування земельною ділянкою перейшло до нового власника будівель і споруд, який і повинен сплачувати орендну плату.

16.07.2019 за вх. № 25014 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він зазначає, що в силу п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. Таким чином, відповідачем здійснено нарахування фізичній особі суми орендної плати за землю за 2014 рік. А оскільки станом на дату формування податкової вимоги за позивачем числився податковий борг по орендній платі за землю, який виник внаслідок несплати узгодженого податкового зобов`язання, визначеного в податкових повідомленнях-рішеннях, які підлягали сплаті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечи з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, просив у задоволенні позову відмовити

Суд розглянув матеріали позовної заяви, подані сторонами відзив, відповідь на відзиви та додаткові пояснення, заслухавши пояснення представників сторін, дослідив подані сторонами письмові докази і встановив таке.

28.11.2008 між Миколаївською державною адміністрацією та громадянами ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено договір № 16 (а.с. 19-23), відповідно до якого орендарям передано в оренду земельну ділянку площею 6,2008 га (в тому числі 5,4436 га - під будівлями табору, 0,2967 - під іншими будівлями, 0,4605 - під водним об`єктом), кадастровий номер :04:001:0001, яка знаходиться на території Бродківської сільської ради Миколаївського району, за межами населеного пункту. На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна - комплекс будівель та споруд дитячого оздоровчого табору «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно п. 8 договору оренди його укладено строком на 49 років.

Пунктом 9 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі - у грошовій формі в розмірі 5 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки - 61 782,50 (шістдесят одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні 50 копійок) в рік.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов згаданого вище договору, 27.07.2017 Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: № , яким для ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2014 рік в сумі 32713,84 грн. № , яким для мене позивача визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2015 рік в сумі 40 859,58 грн.; № , яким для позивача визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2016 рік в сумі 58 551,77 грн.; № , яким для позивача визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2017р. в сумі 62 064,88 грн. 12.03.2018 Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № -1311, яким для ОСОБА_1 , визначено податкове зобов`язання із орендної плати із фізичних осіб за 2018 рік в сумі 62 064,88 грн.

Оскільки станом на дату формування податкової вимоги за позивачем числився податковий борг по орендній платі за землю, який виник внаслідок несплати податкових зобов`язань, визначених у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, Головним управлінням ДФС у Львівській області прийнято податкову вимогу від 13.10.2017 № 26812-17, в якій зазначено про наявність податкового боргу із орендної плати фізичних осіб на суму 194 190,07 грн., який дорівнює загальній сумі вищенаведених податкових повідомлень- рішень.

Вважаючи, що оскаржувані рішення та вимога порушують права позивача для відновлення його прав шляхом їх скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом та просить скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2017 та податкову вимогу № 26812-17 від 13.10.2017 на суму 32713,84 грн.

При прийнятті рішення суд керується наступним.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу положень Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», користування землею в Україні є платним.

Згідно з частиною першою ст. 5 цього Закону об`єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб`єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар (частина друга цієї статті).

Відповідно до частини першої ст. 15 цього Закону власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до змісту ст.21 Закону України «Про оренду землі», розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України - далі ПК України).

Підпунктом 14.1.136. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Приписами підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України встановлено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов`язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Частинами першою, другою ст. 125 Земельного кодексу України (ЗК України) (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов`язків у яких виник спір) встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Статтею 126 цього Кодексу передбачено, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Питання переходу прав на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється статями120 ЗК України та 377 Цивільного кодексу України (ЦК України), нормами яких встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11.2009 № 1702-VI, який набув чинності з 10 грудня 2009 року, статтю 7 Закону України «Про оренду землі» доповнено частиною третьою, згідно з якою до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Цим самим було усунено правову неповноту в регулюванні земельних відносин при переході права власності на житловий будинок, будівлю або споруду. Однак, це не означає, що до 10.12.2009 питання щодо переходу права оренди на земельну ділянку за таких обставин повинно вирішуватися інакше, ніж у порядку, встановленому статтею 377 ЦК України станом на 29.12.2008 (дата відчуження позивачем ? комплексу будівель), оскільки оренда є різновидом користування земельною ділянкою.

У розумінні вищенаведених правових норм платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, яким може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із договором дарування 1/2 частини комплексу будівель та споруд (а.с. 27-29), посвідченого 29 грудня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірник І.А., зареєстрованого в реєстрі за № 3465 (дублікат договору дарування 1/2 частини комплексу будівель та споруд, виданий 20.05.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірник І. А., зареєстрований в реєстрі за № 734), ОСОБА_1 подарував ОСОБА_4 1/2 частини комплексу будівель та споруд дитячого оздоровчого табору "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Договір дарування 1/2 частини комплексу будівель та споруд, від 29.12.2008 зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 29.12.2008, що підтверджується витягом з даного реєстру від 29.12.2008 № 6893948 (а.с. 31).

Відтак суд приходить до висновку про перехід до нового користувача і прав користування земельною ділянкою під цим об`єктом, а відтак і обов`язку зі сплати орендної плати.

Суд критично оцінює покликання представника відповідача на Інформацію щодо переліку орендарів фізичних осіб, з якими укладено договори оренди землі державної власності на території Миколаївського району станом на 01.01.2019, оскільки така інформація стосується лише договорів, а не переходу права користування.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 08.06.2016 у справі № 21-804а16.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених приписів нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем, при винесенні оскаржуваних податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2017 та податкової вимоги № 26812-17 від 13.10.2017 на суму 32713,84 грн. вказані норми не дотримані, а тому позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 стягненню підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) від 27.07.2017 № , яким для ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено зобов`язання із орендної плати з фізичних осіб за 2014 рік в сумі 32713,84 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) від 13.10.2017 № 26812-17, якою для ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено суму податкового боргу з орендної плати із фізичних осіб в частині 32713,84 грн.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 17.09.2019.

Суддя Качур Р.П.