Справа № 2140/1898/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1898/18
Головуючий в 1 інстанції: Дмитрієва О.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року (м.Одеса, дата складання повного тексту ухвали - 26.10.2018р.) про часткове залишення без розгляду адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного Управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від №139-17 25.06.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

17.09.2018 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №139-17 від 25.06.2015р. про нарахування транспортного податку в сумі 18750 грн.;

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2231504 від 27.06.2017р. про нарахування адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 10000 грн.

Ухвалою судді Херсонського окружного адміністративного суду від 21.09.2018 року відкрито провадження по даній справі №2140/1898/18.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №139-17 від 25.06.2015р. про нарахування транспортного податку в сумі 18750 грн. - залишено без розгляду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції від 24.10.2018 року, ФОП ОСОБА_2 19.11.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, просила скасувати цю ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 року та прийняти нове рішення, яким направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті.

Відповідно до приписів ч.1 ст.310 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.

Положеннями ст.262 КАС України передбачено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно із п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Таким чином, враховуючи викладені вище норми діючого процесуального закону, судова колегія, уважно дослідивши матеріали справи, яка, в свою чергу, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування, є незначної складності і розглядалася судом 1-ї інстанції у порядку спрощеного провадження, вважає, що для вирішення спірного процесуального питання щодо законності постановленої окружним судом оскаржуваної ухвали, відсутня необхідність його розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням усіх сторін (які знаходяться у м.Херсоні), в зв`язку із чим, діючи з метою економії процесуального часу, рахує за можливе розглянути дану апеляційну скаргу представника позивача в порядку письмового провадження, т.б. за наявними у справі матеріалами та на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, постановляючи ухвалу про часткове залишення без розгляду адміністративного позову ФОП ОСОБА_2, суд 1-ї інстанції, посилаючись на приписи ст.ст.123,240 КАС України, виходив з того, що позивачка без поважних причин пропустила встановлений процесуальним законом та ПК України строк в 1095 днів на звернення до суду із позовними вимогами щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №139-17 від 25.06.2015р. про нарахування транспортного податку в сумі 18750 грн.

Колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, цілком погоджуєтьс з такими висновками суду 1-ї інстанції, з огляду на наступне.

Так, дійсно, згідно із положеннями ч.ч.1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також, при чому, необхідно зазначити, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі.

Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Так, процесуальний закон визначає, що «строк звернення до адміністративного суду» - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

При чому, днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про рішення, дію чи бездіяльність відповідача (суб`єкта владних повноважень), внаслідок яких відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, також, в свою чергу, свідчить про те, що право на звернення до суду «не є абсолютним» і «може бути обмеженим», в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980р., 22.10.1996р.).

Так, статтею 102 Податкового кодексу України безпосередньо врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів.

Як визначено п.56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, зі змісту зазначених вище норм, з урахуванням вимог ст.102 ПК України та ч.1 ст.122 КАС України, слідує, що платник податків може звернутися до суду з вимогою щодо протиправності податкового повідомлення-рішення виключно протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Так, як беззаперечно встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення №139-17 від 25.06.2015р. про нарахування йому транспортного податку в сумі 18750 грн., яке, в свою чергу, як видно з матеріалів справи, було надіслано йому поштою та отримано ним 02.07.2015 року (а.с.48).

Доказів зворотного, які б підтверджували іншу дату отримання позивачем копії оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2015р. або його своєчасного оскарження у інший спосіб (або до іншого суду), останнім до суду не надано.

Отже, враховуючи вказані вище обставини, апеляційним судом по справі встановлено, що позивач, 02.07.2018р. отримавши по пошті копію оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.06.2015р., звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із даними позовними вимогами щодо визнання незаконним та скасування цього ППР №139-17 лише тільки 17.09.2018 року, т.б. з порушенням встановленого законом строку (1095 днів).

Тобто, позивач, в даному конкретному випадку, фактично без поважних причин своєчасно не скористався своїм правом на судовий захист шляхом оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення у межах визначеного строку.

При цьому, одночасно необхідно зауважити про те, що сутність зазначеного «інституту» полягає в тому, що особа, яка звертається до суду за захистом порушеного права була не в змозі зробити це внаслідок незалежних від неї обставин, зокрема, якщо цьому перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами.

Проте, позивачем не надано до суду жодних належних і беззаперечних доказів існування таких поважних причин.

У відповідності до положень ч.ч.1,3,4 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом 10-ти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

А якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також, одночасно судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

При цьому, слід зазначити, що строк в 1095 днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує усіх учасників цих правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно (протягом 1095 днів) погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем, в даному випадку, без поважних причин було пропущено встановлений законом строк (1095 днів) на звернення до суду із даними позовними вимогами, в зв`язку із чим, адміністративний позов в цій частині дійсно підлягає залишенню без розгляду.

До того ж, суд 2-ї інстанції також звертає увагу й на те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 309, 311, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23.09.2019р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло