Справа № 320/2/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2/19 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

представника позивача: не з`явився;

представника відповідачів 1, 2: Білан І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» з позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 12 грудня 2017 року №399497/31364143 та зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №105 від 30.10.2017 року.

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 22 травня 2018 року №725276/31364143 та зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №126 від 28.04.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовляючи у реєстрації податкових накладних, контролюючий орган в оскаржуваних рішеннях не зазначив конкретних обставин, які б виключали можливість їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Позивач стверджує, що складені ним податкові накладні не відповідають визначеним у законі критеріям оцінки ризиків, у зв`язку з чим підстави для зупинення їх реєстрації були відсутні. Одночасно з цим позивач звертає увагу суду, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкових накладних, контролюючому органу було направлено вичерпні пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарських операцій, за наслідками яких було складено подані для реєстрації податкові накладні.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2019 р. адміністративний позов задоволено. Скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 12 грудня 2017 року №399497/31364143. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №105 від 30.10.2017. Скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 22 травня 2018 року №725276/31364143. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №126 від 28.04.2018. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» () сплачений судовий збір у розмірі 3524,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головним управлінням ДФС у Київській області подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час прийняття рішення порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки позивачем не в повній мірі подано додаткові документи, витребувані відповідачем 1 на підтвердження реальності господарських операцій., а тому вважає, що контролюючий орган правомірно прийняв рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив.

До суду представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважає, що податковим органом не виконано вимоги закону щодо форми, змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії, що є підставою для визнання його протиправним.

Представник відповідачів 1, 2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні технології доріг» є юридичною особою (), яка перебуває на обліку в Києво-Святошинській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області як платник ПДВ з 04 квітня 2012 року.

В межах ведення власної господарської діяльності та з метою отримання прибутку позивач здійснює оптову та роздрібну торгівлю власної виробленої продукції. При цьому, позивач є виробником продукції, а саме: водно-бітумної емульсії з 2001 року.

Офіс та виробництво ТОВ «Сучасні технології доріг» знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул. Київська, 29-А. Товариство орендує за даною адресою приміщення в ДП «Київське обласне дорожнє управління», про що свідчить відповідний договір оренди нерухомого майна №96/1-15 від 02 жовтня 2015 року та лист про продовження дії договору оренди нерухомого майна №15/1654 від 12 жовтня 2018 року.

Позивач має на своєму балансі цех з виробництва водно-бітумних емульсій, виробництва - країни Данія, потужністю 10 т/год. На підтвердження наявності матеріально-технічної бази та виробничих потужностей Товариством надано витяг з журналу-ордеру і відомості по рахунку 10 «Основні засоби». Зазначений цех розміщений за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 29-а, що підтверджується договором оренди земельної ділянки.

Для забезпечення діяльності позивача, організації процесу виробництва товару та його реалізації на підприємстві працює 8 чоловік, які оформлені на постійній основі та працюють за посадами: директор - ОСОБА_1, ОСОБА_2. - заступник директора з технічних питань, помічник директора - ОСОБА_7 ., ОСОБА_9 головного бухгалтера - ОСОБА_3 , оператор виробництва - ОСОБА_4 , помічник оператора виробництва - ОСОБА_5 , електрик - ОСОБА_10. , комірник - ОСОБА_8 , що підтверджується звітами про нараховані заробітні плати за спірний період - вересень-жовтень 2017 року.

Водно-бітумна емульсія виготовляється відповідно до ДСТУ Б В 2.7-129:2013 «Емульсії бітумні дорожні. Технічні умови», що підтверджується відповідними сертифікатами відповідності та атестатами виробництва.

Для виробництва власної продукції - водно-бітумних емульсій позивач проводить закупівлю сировини у необхідній кількості, а саме: бітум, бітумні емульгатори, хлорид кальцію, паливо для реактивних та для газотурбінних двигунів, латекс. При цьому, для кожного виду емульсій встановлені норми витрат сировини, які визначаються паспортом виробництва на кожен вид емульсії та є комерційною таємницею підприємства-виробника товару.

Так, у жовтні 2017 року позивачем придбано сировину у наступних контрагентів:

- у ТОВ «ЛІНІК-УКРАЇНА» на підставі договору поставки №16/12-16 від 16 грудня 2016 року було придбано бітум дорожній (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у ТОВ «Пролог ТД» на підставі договору поставки товару №2х/2017 від 24 січня 2017 року у вересні-жовтні 2017 року придбано бітумний емульгатор, а також адгезійні добавки (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у TOB «НК ІМПЕКС» на підставі договору поставки нафтопродуктів №250416 від 25 квітня 2016 року придбано паливо авіаційне для газотурбінних двигунів, а також паливо для реактивних двигунів (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у ТОВ СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-ЛИТОВСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «НАФТА_УКРАЇНА» ЛТД на підставі одноразових замовлень придбано хлорид кальцію (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- ПП «Профіт Індастріз» на підставі одноразових замовлень було придбано латекс Бутанол (копії первинних документів наявні в матеріалах справи),

- у ТОВ «САНКТ-АТАГАЙ» на підставі одноразових замовлень придбано соляну кислоту (копії первинних документів наявні в матеріалах справи).

Реальність здійснення закупівлі вказаної вище сировини, у обсязі необхідному для виготовлення готової продукції, підтверджується відповідними первинними фінансовими документами: заявки, рахунки на оплату, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні (копії наявні в матеріалах справи).

На виконання вищезазначених договорів та на замовлення ТОВ «Київдорбуд сервіс» позивачем у транспортні засоби покупця було відвантажено бітумну емульсію ЕКШМ- 70 - 30 жовтня 2017 року у кількості 15 тон, на загальну суму 189 000,00 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 31 500,00 грн., а також 28 квітня 2018 року у кількості 3,5 тон, на загальну суму 47 530,00 грн, в тому числі ПДВ у розмірі 7 921,00 грн.

Факт передачі товару покупцю, підтверджується підписами уповноважених осіб та відбитками печатки покупця на видаткових накладних, а саме: видаткова накладна №РН-0000909 від 30 жовтня 2017 року, видаткова накладна №РН-0000147 від 28 квітня 2018 року.

За фактом продажу товару, позивачем, відповідно до діючого законодавства, були складені та направлені для реєстрації податкові накладні, а саме: податкова накладна №105 від 30 жовтня 2017 року, податкова накладна №126 від 28 квітня 2018 року.

Проте, після надіслання податкової накладної до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем була отримана квитанція про зупинення реєстрації податкових накладних №923483378 від 09 листопада 2017 року.

Підставою для зупинення реєстрації податкової накладної відповідачем зазначено наступну підставу: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом б Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання товарів згідно з УКТ ЗЕД: 2715. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

Підставою для зупинення реєстрації яких відповідачем зазначено: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає вимогам пп.1.6. п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних.».

На виконання вимог контролюючого органу, позивачем щодо податкової накладної, реєстрація якої була зупинена, засобами телекомунікаційного зв`язку, через програму М .Е.Д. док «Електронний кабінет платника» направлено повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення господарської операції.

Разом з поясненнями позивачем до зазначеного повідомлення прикріплені копії документів, на підтвердження реальності здійснення господарської операції та реальності здійснення позивачем виробництва реалізованої продукції.

Однак, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, не взявши до уваги пояснення та надані документи позивача, прийняла рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, а саме: рішення №399497/31364143 від 12 грудня 2017 року, рішення №725276/31364143 від 24 травня 2018 року.

В оскаржуваних рішеннях підставою для відмови у реєстрації податкових накладних, яка була зазначена Комісією ДФС України є «Надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування).

Позивач вважає, що прийняті рішення про відмову у реєстрації податкових накладних були необґрунтованими, тому звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що дії ДФС України по прийняттю спірних рішень, в яких не наведені мотиви їх ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977 р. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача у спірних правовідносинах порушені внаслідок протиправних рішень ДФС України, що перешкоджають подальшому здійсненню господарської діяльності платника податків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФЄ в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки з питань відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту) та з інших питань.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами зазначених перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно п. 74.2. статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів.

Постановою КМУ від 29.03.2017 № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" встановлено вичерпний перелік підстав для прийняття комісією ДФЄ рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою, яка була зазначена Комісією ДФС України в якості підстави прийняття оскаржуваних рішень, є - "Ненадання платником податку копій документів (первинні документи, щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні послуги), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (документи, які не надано підкреслити)".

Відповідно до пункту 16 Порядку роботи комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 566, комісією ДФС України розглядаються письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, а також висновок контролюючого органу з пропозицією щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 18 цього Порядку передбачено, що комісія ДФС може перевірити подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, в тому числі електронні, одержані від інших платників податків, засобів масової інформації тощо).

Згідно із пунктом 5.1 Регламенту комісії ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого Наказом ДФС від 26 червня 2017 року №450, матеріали, що виносяться на розгляд, включають, серед іншого: письмові пояснення та/або копії документів платника податку стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації; таблицю даних платника податку, яка надана платником податку до ДФС.

Отже, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення комісією ДФС України відповідного засідання, на якому членами комісії розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

У той же час, в оскаржуваних рішеннях про відмову у реєстрації податкових накладних не зазначено (не підкреслено), яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, тобто, комісією ДФС України не наведені мотиви неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав та мотивів для прийняття комісією ДФС України рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, що свідчить про їх необґрунтованість.

У цьому контексті суд першої інстанції зазначив, що всі надані позивачем як до суду, так і до відповідача первинні документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які у силу частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, спричинили б втрату первинними документами юридичної сили, а тому підтверджують факт здійснення господарських операцій.

Отже, відповідність обсягу реалізованих позивачем послуг підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які за допомогою сервісу "Електронний кабінет платника" були надіслані позивачем Державній фіскальній службі України для врахування під час вирішення питання про реєстрацію зазначених податкових накладних.

Разом з тим, ДФС України, незважаючи на вказані повідомлення позивача та додані до них документи, що підтверджують факти, викладені у повідомленнях, прийнято оскаржувані рішення про відмову в реєстрації податкової накладної без уточнення підстав неврахування наданих позивачем документів.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та підлягає застосуванню національними судами при розгляді справ.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-1, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-ХІІ, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії ДФС України по прийняттю спірних рішень, в яких не наведені мотиви їх ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, що свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Однак, під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірних рішень та неврахування наданих позивачем до ДФС України документів, а відтак, не довели правомірності своїх рішень.

З урахуванням наявності у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між позивачем і його контрагентом, приймаючи до уваги те, що такі документи були надані позивачем податковому органу, останній не мав правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних. А тому, позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 19.09.2019 р.