Справа № 340/1419/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1419/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року (суддя Петренко О.С.) у справі №340/1419/19 за позовом ОСОБА_1 до Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною відмову Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області у наданні їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі заяви від 09.04.2019 року;

- зобов`язати Первозванівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області надати їй дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі заяви від 09.04.2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відповідачем протиправно відмовлено їй у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі заяви від 09.04.2019 року. З цього приводу вказувала на те, що в обґрунтування даної відмови відповідачем зазначено зміст частини п`ятої статті 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Позивач в свою чергу наголошувала на тому, що нею виконано всі вимоги передбачені законодавством для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, при цьому відповідачем не наведено жодної підстави для відмови, визначеної ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року позов задоволено часково, а саме:

визнано бездіяльність Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність протиправною;

зобов`язано Первозванівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області на найближчій сесії повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у

власність.

В частині заявлених вимог щодо зобов`язання відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, за наслідками розгляду заяви позивачки, не прийнято жодного із рішень, передбаченого ч.7 ст.118 ЗК України, а Комісією з питань земельних відносин, яка розглядала заяву позивачки, не зроблено жодних висновків щодо можливості надання позивачці дозволу на виготовлення проекту землеустрою, що створює певну невизначеність для позивачки та вказує на формальне відношення відповідача до вирішення порушеного позивачкою питання.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована повноваженнями органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельних ділянок, які, за позицією скаржника, орган місцевого самоврядування реалізував у спосіб, що передбачений законом. При цьому відповідач зазначає, що фактично підставою для не надання позивачці дозволу на виготовлення проекту землеустрою стала невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки), оскільки бажане розташування земельної ділянки, про яке зазначила позивачка у графічних матеріалах, накладалося на земельну ділянку, яка є вже сформованою та відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 09.04.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до Первозванівської сільської ради із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2.0 га, на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. До заяви, зокрема, додала графічні матеріали з нанесенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 14).

Питання про погодження ОСОБА_1 земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства розглядалось на засіданні депутатської комісії з питань земельних відносин, екології, містобудування та використання природних ресурсів (витяг з протоколу від 23 травня 2019року). Комісія постановила винести питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на розгляд сесії, мотиви прийняття цього рішення відсутні (а.с.30, зв. бік).

Листом від 30.05.2019 року №06-24/730 відповідач повідомив позивача, що її заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Первозванівської сільської ради буде розглянута на черговій сесії сільської ради, а копію рішення сесії сільської ради буде надіслано (а.с.13).

В подальшому, судом встановлено, що на засіданні 16 сесії сільської ради від 27.06.2019 р. було розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно витягу з протоколу сесії по результатам голосування рішення не прийнято (за проголосувало 2 депутата; проти - 3; утримались 14, не голосували - 0) (а.с.39).

Позивачка, вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено в задоволені її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, звернулася із вказаним позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проаналізувавши вищевказані положення Закону, суд першої інстанції правильно вказав на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У свою чергу, пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З огляду на повноваження сільської ради щодо вирішення питань регулювання земельних відносин, враховуючи положення ст..118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції правильно вказав на те, що у спірному випадку відповідач, за наслідками розгляду заяви позивачки, був зобов`язаний прийняти одне із таких рішень або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або відмовити у наданні такого дозволу.

Оскільки у спірному випадку відповідачем не було прийнято жодного із рішень, то суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що у спірних відносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

При цьому суд першої інстанції правильно звернув увагу і на те, що у протоколі засідання Комісії не зроблено жодних висновків щодо можливості надання чи не надання позивачці дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Вказані обставини, на думку суду апеляційної інстанції, є достатніми підставами для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки її заява фактично не була розглянуто відповідачем у спосіб, що передбачений законом.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивачці правомірно не було надано дозволу на виготовлення проекту землеустрою оскільки запитувана нею земельна ділянка накладалося на земельну ділянку, яка є вже сформованою та відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, що свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки), що у свою чергу, відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України, є підставою для відмови у наданні дозволу.

Не досліджуючи питання щодо відповідності місця розташування запитуваної позивачкою земельної ділянки, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що такі аргументи відповідача не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, оскільки частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив не з наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а з того, що відповідачем не було прийнято жодного рішення за наслідками розгляду заяви позивачки про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 липня 2019 року по справі №340/1419/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 20.09.2019 р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк