Справа № 580/2850/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 вересня 2019 року справа № 580/2850/19

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИЛА:

16.09.2019 у Черкаський окружний адміністративний суд позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул.Б.Вишневецького, буд.18; код ЄДРПОУ 4132128) (далі відповідач) про:

визнання неправомірними дій відповідача щодо фактів ультиматуму та шантажу, які ущемляють права інваліда 2 групи від трудового каліцтва;

зобов`язання відповідача не допускати факти ультиматуму та шантажу до інваліда 2 групи;

зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1000000,00 грн.

Ознайомившись із матеріалами позову виявлено недоліки, які перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Вимоги щодо змісту позовної заяви встановлені ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Згідно з пунктами 4, 9 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача. Цих вимог позивач не дотримався, що підтверджується таким.

Відповідно до висновку Верховного Суду (далі ВС) в ухвалі від 23.01.2019 у справі №9901/35/19, що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судами нижчих інстанцій, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло. Тому особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Суд врахував, що право на звернення до суду та способи судового захисту визначені у ст.5 КАС України.

Зокрема, нею передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктіву сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Натомість у позовній заяві не зазначено чіткого змісту позовних вимог в контексті наявності публічно-правового спору, що впливає на правильність визначення питання його юрисдикції. Також відсутні будь-які доводи стосовно допущення відповідачем порушень закону саме під час здійснення ним владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено, які саме його права, свободи чи інтереси порушені відповідним суб`єктом владних повноважень.

Доводи позивача про наявність фактів ультиматуму та шантажу щодо нього не підлягають перевірці в межах адміністративного судочинства, оскільки стосуються гарантованих Конституцією України особистих прав та свобод людини, у разі порушення яких особа вправі звернутись до правоохоронних органів за їх захистом.

У тексті позовної заяви позивач вказує про письмове звернення від 02.09.2019 до відповідача та отримання від нього письмової відповіді від 06.09.2019. Водночас акцентує увагу, що ці обставини є предметому іншого судового позову.

Також позивач зазначає про намагання ознайомитися з матеріалами перевірки його заяви та телефонні дзвінки службових осіб відповідача, що у тому числі відобразилися на його здоров`ї.

Позовна заява не містить конкретного посилання та обгрунтування наявності публічно-правового спору, який позивач просить вирішити. Прохальна частина позовної заяви не містить вимог, які б узгоджувались із обґрунтуваннями позову, викладеними у її описовій частині, оскільки не містить посилань на те, які дії, бездіяльність чи рішення відповідача під час здійснення ним владних управлінських функцій є предметом спору.

Під час складання позовних заяв позивач має також враховувати вимоги ч.5 ст.21 КАС України, згідно з якою вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Натомість позовна заява не містить обгрунтувань щодо розміру моральної шкоди, яку просить стягнути, та обставин її завдання саме під час виконання відповідачем владної управлінської функції (під час виникнення публічно-правового спору).

Вказані недоліки можуть бути усунені позивачем шляхом приведення змісту позовної заяви до вказаних вище вимог і надання її в копіях відповідно до кількості учасників спору. Зокрема, він має зазначити зміст позовних вимог та їх обґрунтування щодо суб`єкта владних повноважень, тобто зазначити, який публічно-правовий спір відповідно до вимог КАС України просить вирішити у цій справі.

Для цього має врахувати, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 (справа щодо оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини), зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст.3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до положень ст.1, ч.3 ст.8, ст.55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень ст.55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, ст.2 КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень саме під час здійснення владних управлінських функцій прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з частинами 1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вищевказані вище недоліки позовної заяви перешкоджають відкриттю провадження у справі, що має наслідком на підставі ч.1 ст.169 КАС України залишення її без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ст. ст.2, 5, 46, 160, 169, 171, 243, 248, 287 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

2. Позивачу надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачу.

Суддя А.М. Бабич