Справа № 520/2742/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р.Справа № 520/2742/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Торшиної-Дзюби Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.06.19 року по справі № 520/2742/19

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС, в якому, з урахуванням уточнень просив суд :

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС №UA807170/2019/00485;

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості від 14.02.2019 №UA807000/2019/001193/2, прийняте відносно ОСОБА_1 щодо товару: транспортний засіб: тип - легковий, марка - AUDI, модель - А4, код згідно з УКТЗЕД: НОМЕР_1 , колір - чорний, дата виготовлення - 18.03.2015, ідентифікаційний номер або номер кузова - НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Харківську митницю ДФС скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві або іншого уповноваженого органу висновок про повернення ОСОБА_1 суми надміру сплачених коштів за митне оформлення транспортного засобу у розмірі 68506,09 гривень, вказавши наступні реквізити для повернення коштів: "розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ "КБ "ПриватБанк", МФО 305299, , призначення платежу: повернення надміру за митне оформлення ОСОБА_1 , картка НОМЕР_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 ".

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що митний орган не надав належної оцінки наданих позивачем документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору, неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом, відмовив у митному оформленні товару та незаконно прийняв оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС №UA807170/2019/00485.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості від 14.022019 №UA807000/2019/001193/2, прийняте відносно ОСОБА_1 щодо товару: транспортний засіб: тип - легковий, марка - AUDI, модель - А4, код згідно з УКТЗЕД: НОМЕР_1 , колір - чорний, дата виготовлення - 18.03.2015, ідентифікаційний номер або номер кузова - НОМЕР_2 .

Стягнуто з Харківської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 6825,14 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Харківською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, в якій, вкзуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинм справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки всупереч вимогам ч.1. та ч.2 ст. 53 Митного кодексу України разом з митною декларацією № UА № 807170/2019/007051 від 07.02.2019 року не було подано до митниці жодного банківського платіжного документа, що стосується транспортного засобу позивача, зокрема що містить відомості про розмір витрат транспортування ТЗ до місця ввезення на митну територію України, а саме витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що основою доводів апелянта щодо неповноти відомостей (зокрема відсутності відоместей вартості витрат на транспортування) є методичні рекомендації, затверджені наказом ДФС від 11.09.2015 № 689, тобто акт рекомендаціного характеру. Зокрема у листі МЮУ від 24.02.2010 № 1111 зазначено, що методичні рекомендації за своєю природою носять рекомендаційний характер. Також зазначає, що при митному оформленні транспортного засобу ним було подано усі необхідні документи, що підтверджують дійсну митну вартість авто.

В судовому засіданні позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне, обґрунтоване та прийняте за регультатами комплексного і всебічного дослідження обставин та матеріалів справи, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав визначених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 30.01.2019 року ОСОБА_1 за для реалізації наміру придбання автомобіля та транспортування його на територію України оформлено попередню митну декларацію та здійснено передоплату за митне оформлення транспортного засобу у сумі 134672,92 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 30.01.2019 року.

01.02.2019 року позивачем на території Федеративної Республіки Німеччина придбано легковий автомобіль марки AUDI, модель А4, код згідно з УКТЗЕД - НОМЕР_1 , чорного кольору, 2015 року виготовлення, номер кузову - НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1968 куб.см , вартістю 12 436,97 євро, що підтверджується Комерційним документом від 01.02.2019 № 3158 та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АВ-S НОМЕР_6 .

07.02.2019 року особою уповноваженою на декларування ОСОБА_2 до митного поста "Харків-центральний" Харківської митниці ДФС подано електронну митну декларацію UA807000/2019/001193/2 на товар "Легковий автомобіль, що був у використанні", марки AUDI, модель А4, код згідно з УКТЗЕД - НОМЕР_1 , чорного кольору, 2015 року виготовлення, номер кузову - НОМЕР_2 , з об`ємом двигуна 1968 куб.см, який надійшов на адресу фізичної особи ОСОБА_1 , в якій розраховано митну вартість товару у розмірі 12 436,97 євро, що в еквіваленті за курсом НБУ складало 328099,56 гривень за ціною договору. На підтвердження розрахунків подано Комерційний документ від 01.02.2019 року № 3158, Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АВ-S-1-032/19-00046, Договір про надання послуг митного брокера 30-01/19 від 30.01.2019 року, копію митної декларації країни відправлення MRN 19DE 17Е0.

Позивачем було фактично сплачено вартість автомобіля, що згідно із рахунком на придбання транспортного засобу від 01.02.2019 року № 3158 становить 12436,97 євро.

14.02.2019 року Харківською митницею ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2019/00485 та прийнято рішення про коригування митної вартості UA807000/2019/001193/2 відносно ввезеного транспортного засобу та визначено його вартість на рівні 19900,00 євро.

З метою доведення дійсної вартості автомобіля, позивач звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса.

Згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за результатами автотоварознавчого дослідження № 3734 від 22.02.2019 року ринкова вартість автомобіля становить 9947,02 євро, що в еквіваленті становить 305599,30 гривень за курсом НБУ.

25.02.2019 року ОСОБА_1 подано заяву до Харківської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості UA807000/2019/001193/2 від 14.02.2019 року з урахуванням висновку експерта.

28.02.2019 року Харківською митницею ДФС надано відповідь за № 1198/ДЗН/20-70-19-01 "Щодо розгляду документів в порядку статті 55 МКУ", в якій зазначено, що відсутні підстави для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/001193/2 від 14.02.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00485 є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем одночасно з митною декларацією в повному обсязі надано до Митниці документи, які підтверджують митну вартість товару, згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а також наявні у нього документи згідно з частиною третьою цієї статті, тоді як відповідачем не довено, що подані ОСОБА_1 документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому відповідачем не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).

В разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/001193/2 від 14.02.2019 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00485 є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача скласти та подати до Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві або іншого уповноваженого органу висновок про повернення суми надміру сплачених коштів за митне оформлення транспортного засобу, у розмірі 68506,09 грн., колегія судді зазначає наступне.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів урегульовано ст. 301 Митного кодексу України (далі МК України), якою встановлено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України (далі ПК України).

Відповідно до пп.17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платнику надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 43 ПК України визначено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

За змістом пп. 43.3 ст. 43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.07.2017 № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Відповідно до п.3 Порядку, у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за видами митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 4) напрям(и) перерахування суми коштів: а) на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; б) для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); в) для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на депозитний рахунок 3734; на депозитний рахунок 3734 іншої митниці ДФС; на банківський рахунок 2603 (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); г) для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачені суми митних платежів.

До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо повернення сум відповідних митних платежів; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

Враховуючи вищезазначені норми права, підставою для повернення надмірно сплачених до бюджету митних платежів є відповідна заява платника податків.

Проте доказів подання такої заяви позивачем до органів митного контролю матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов вірного до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до виснлвку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваних рішень, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 року по справі № 520/2742/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 20.09.2019 року