Справа № 420/1949/19
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1949/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.

за участі сторін:

представника позивача Волкової Л.М. (згідно ордеру),

представників відповідачів: прокуратури Одеської області Бойчевої Т.Б. (за довіреністю), ГУНП в Одеській області Левенця А.В. (за довіреністю),

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в м. Одесі за правилами загального позовного провадженні клопотання представників відповідачів, Прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо закриття провадження у адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського оружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивачка просить суд:

Визнати бездіяльність Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області та Прокуратури Одеської області протиправною та зобов`язати уповноважених осіб Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області та Прокуратури Одеської області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань шляхом виключення відомостей про час та дату повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України, у кримінальному провадження № 0003475 від 03 вересня 2013 року.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначає, що Слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003475 від 03 вересня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України. 12.03.2013 року слідчі Слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області склали, а прокурор Савельєв Ю.В. погодив повідомлення про підозру позивачу у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України. Разом з тим, позивач не набув статус підозрюваного у Кримінальному провадженні, оскільки відповідач не вручив позивачу повідомлення про підозру у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. Ця обставина встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а саме: ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2018 року у справі № 522/1991/16. Незважаючи на те, що судовим рішенням підтверджена обставина не набуття позивачкою статусу підозрюваної, відповідачі протягом більш ніж 3 місяців не вносить зміни до Єдиного реєстру досудових розслідувань, шляхом виключення відомостей про час та дату повідомлення про підозру.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року відрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.04.2019 року.

31.05.2019 року засобами електронного зв`язку та 03.06.2019 року через канцелярію суду від представника відповідача, Прокуратури Одеської області, надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскілки спір у цій справі виник у зв`язку із протиправною, на переконання позивача, бездіяльністю посадових та службових осіб органів прокуратури, вчинених або не вчинених останніми у рамках кримінального провадження № 0003475 від 03.09.2013 року, перевірка правомірності таких діянь знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду, адже їх оскарження має здійснюватися у порядку, встановленому КПК. В обґрунтування клопотання, представник відповідача посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.11.2018 року у справі № 826/2004/18. Представник відповідача зазначає, що у спірних правовідносинах позивач є учасником кримінального провадження № 0003475, а відповідач виконував функції, покладені на нього КПК України, а тому прокуратура Одеської області не вчиняла управлінських функцій, а здійснювала професійні повноваження в межах кримінального провадження. В обґрунтування зазначеної правової позиції, представник відповідача, також посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 10.04.2019 року у справі № 808/390/18.

19.07.2019 року від представника позивачки надійшла відповідь на клопотання відповідача, з огляду на яку, представник позивача заперечує проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі та зазначає, що дана справу належить до юрисдикції адміністративного суду, оскілки вона виникла з публічно-правового спору та для розгляду спору не передбачений інший порядок судового провадження, а також, це не відповідатиме праву позивача на ефективний засіб юридичного захисту. Представник позивачки зазначає, що відповідачі є державними органами та виконують публічно-владну управлінську функцію з ведення ЄРДР та даний спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачами публічно-владної управлінської функції з ведення ЄРДР. КПК України не надає позивачу право на оскарження бездіяльності відповідачів щодо невнесення змін до ЄРДР шляхом виключення відомостей про вручення йому повідомлення про підозру. Відповідно, для розгляду даного спору не передбачений інший порядок судового провадження, окрім адміністративного судочинства.

20.08.2019 року від представника відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у зв`язку із неналежністю розгляду справи за правилами адміністративного судочинства. В обґрунтування клопотання представник відповідача посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 26 березня 2019 року у справі №807/1456/17 та зазначає, що діяльність уповноважених осіб поліції, як і інших правоохоронних органів, щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них. Внесення до Реєстру відомостей щодо повідомлення особі про підозру, саме по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин, а також, не містить ознак управління діяльністю інших суб`єктів.

Представник відповідача, Прокуратури Одеської області, у підготовчому засіданні 19.09.2019 року, клопотання про закриття провадження у справі підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, у підготовчому засіданні 19.09.2019 року, клопотання про закриття провадження у справі підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача заперечувала щодо задоволення клопотань відповідачів про закриття провадження у справі з підстав, що зазначені у письмовій відповіді від 19.07.2019 року.

Відповідач, Слідче управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, у підготовче засідання не з`явився, належними чином та своєчасно повідомлявся про дату, час і місце підготовчого засідання.

Суд вислухав представників сторін, дослідив матеріали справи в частині заявлених клопотань та робить наступні висновки.

Правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ відповідно до процесуального законодавства України.

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Згідно з п.1, п.2, п.7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"

Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб`єктами відносно їх прав та обов`язків, в конкретних правових відносинах, в яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Предметом розгляду даної справи є зобов`язання відповідачів внести до ЄРДР відомості шляхом виключення відомостей про час та дату повідомлення про підозру ОСОБА_1 на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2018 року у справі № 522/1991/16.

Суд встановив, що відповідно до матеріалів справи, 12.09.2013 року старшим слідчим слідчого управління ГУМВС України в Одеській області повідомлено про підозру ОСОБА_1 а саме, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2018 року у справі № 522/1991/16 скасовано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2016 року про застосування відносно ОСОБА_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 ККУ у вигляді тримання під вартою. Так, з огляду на зміст вказаної ухвали: «…З матеріалів кримінального провадження видно, що органом досудового розслідування не виконані приписи зазначених норм кримінального процесуального закону, адже про підозру у вчиненні злочину, ОСОБА_1 , у передбачений законом спосіб повідомлена не була, тому колегія суддів визнає відповідний довід апеляційної скарги захисника обґрунтованим…».

Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР, Реєстр), затверджене наказом Генерального прокурора України 6 квітня 2016 року № 139 ( далі Положення № 139) визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього.

Згідно з п. 2, 3, 4 ч. 1 розділу І Положення № 139, реєстр створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 1 глави 2 цього розділу, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру, з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та законодавства, яким врегульовано питання захисту персональних даних та доступу до інформації з обмеженим доступом.

Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Держателем Реєстру є Генеральна прокуратура України (далі Держатель).

Згідно з п. 1 ч. 2 розділу І розділу І Положення № 139, до Реєстру вносяться відомості, у тому числі, про: час та дату повідомлення про підозру, зміну повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279 КПК України); час та дату складання повідомлення про підозру, особу, стосовно якої складено повідомлення про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність у разі неможливості повідомлення такій особі про підозру з об`єктивних причин (стаття 277 КПК України);

Згідно з п. 1 ч. 3 розділу І Положення № 139, унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про: дату складання повідомлення про підозру, дату і час вручення повідомлення про підозру, зміну раніше повідомленої підозри невідкладно;

Відповідно до п. 1 ч. 5 розділу ІІ Положення № 139, облік осіб, яких повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснюється Реєстратором шляхом внесення відомостей до Реєстру після: складання повідомлення про підозру (стаття 277 КПК України); вручення (дата та час) повідомлення про підозру (стаття 278 КПК України).

З огляду на наведені норми Положення № 139, наявність у Реєстрі відомостей щодо повідомлення про підозру є лише підтвердженням того, що така підозра існує як офіційний документ, складений та підписаний відповідними посадовими особами та про який відомо позивачці, що підтверджується змістом ухвали Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2018 року у справі № 522/1991/16 та фактом надання копії вказаного повідомлення представником позивача у якості додатків до позову.

Використання поліцією відображених у Реєстрі відомостей, як і інша діяльність цього органу, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» може здійснюватися виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що діяльність уповноважених службових осіб поліції, як і інших правоохоронних органів, щодо інформаційного наповнення ЄРДР полягає в офіційному фіксуванні здійснених у кримінальному провадженні процесуальних дій та прийнятих процесуальних рішень і є похідною від них. Внесення до Реєстру відомостей про складання повідомлення про підозру відносно певної особи та про вручення (дата та час) повідомлення про підозру такій особі, саме по собі не впливає на юридичне становище особи, не змінює характеру й обсягу її прав та обов`язків та існуючого стану правовідносин, а також не містить ознак управління діяльністю інших суб`єктів.

Виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, чинне законодавство не передбачає.

Виходячи з наведеного, дії чи бездіяльність уповноважених службових осіб, пов`язані із внесенням або невнесенням передбачених КПК України відомостей до ЄРДР, не є здійсненням публічно-владних управлінських функцій. А тому спори щодо таких дій або бездіяльності не є публічно-правовими, і юрисдикція адміністративних судів на них не поширюється.

Суд зазначає, що позивачка не оскаржує вчинення слідчим, прокурором процесуальних дій і прийняття ними процесуальних рішень, відомості про які позивач вважає за необхідне виключити з Реєстру, а резолютивна частина ухвали Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2018 року у справі № 522/1991/16, на яку посилається позивачка, також, не містить відомостей про скасування повідомлення про підозру від 12.09.2013 року.

При цьому, суд зазначає, що заявлена позивачкою вимога не може розглядатися і за правилами кримінального судочинства, оскільки із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

З урахуванням особливостей заявленого предмета позову та того, що чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин. Отже, заявлену позовну вимогу суди не можуть розглядати за правилами будь-якого судочинства.

Зазначений висновок суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, що наведені у постанові від 26 березня 2019 року у справі № 807/1456/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 183 КАС України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: закриття провадження у справі.

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення клопотання представників відповідачів та закриття провадження у справі.

При цьому суд зазначає, що вказаний спір не може бути розглянутий за правилами будь-якого судочинства.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 238, ст.ст. 241, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представників відповідачів, Прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний судом 23.09.2019 року.

Суддя Н.В.Бжассо