Справа № 200/9073/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 р. Справа№200/9073/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (надалі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (надалі відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області), про визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Донецькій області від 05 червня 2019 року №Ф-234802-46 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 1836,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступним.

На підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області від 30.05.2017 № 9 ОСОБА_2 отримано свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 001285.

ОСОБА_2 взятий на облік платника єдиного внеску як адвокат, що підтверджується повідомленням Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Центральне відділення) від 01.02.2018 року №003 (форма 2 - ЄСВ).

При цьому позивач працює в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» на посаді керівника сектору по роботі з проблемними активами у м. Маріуполь з 08.02.2010 року, що підтверджується довідкою від 04.04.2019 року №КНО- 08.1.4.1/762 та за І квартал 2019 року роботодавець АТ «ПУМБ» сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівника ОСОБА_1 у загальній сумі 13 078,80 грн., тобто в значно більшому розмірі, ніж встановлений діючим законодавством щомісячний мінімальний розмір єдиного внеску, 918,06 грн. (4173,00 х 22%).

На думку позивача, системний аналіз пп. 14.1.226. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) та ст. ст. 4, 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464 (далі Закон № 2464) свідчить про те, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при наявності одночасно двох умов: така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і, що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності. Отже, норма, передбачена п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 є спеціальною стосовно осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. Інші норми зазначеного Закону не можуть суперечити вказаній нормі.

Також, звертає увагу, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки спірна вимога ним отримана лише 05.07.2019, а адміністративний позов подано 15.07.2019.

20 серпня 2019 року до суду надійшло клопотання позивача про врахування довідки АТ «ПУМБ» від 06.08.2019 щодо місця роботи та розміру нарахованої заробітної плати та утриманих податків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

04 вересня 2019 року до суду надійшов відзив ГУ ДФС у Донецькій області надало відзив на позовну заяву, за змістом якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську діяльність, та отримують дохід від цієї діяльності.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені і застосуванням штрафів (частина 3 статті 25 Закону № 2464).

Згідно з реєстраційних даних ІС «Податковий Блок» ОСОБА_1 перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець з 30.05.2017 та з 01.02.2018 перебуває як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 31.05.2019 становить 1836,12 грн., на підставі цих даних ГУ ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.06.2019 № ОСОБА_3 -234802-46. Станом на 02.09.2019 року недоїмка фактично не сплачена.

05 вересня 2019 року позивачем надано відповідь на відзив, де зазначено, про безпідставність посилань відповідача щодо взяття на облік ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця з 30.05.2017, оскільки реєстрація позивача, саме як самозайнятої особи відбулась 01.02.2018, що підтверджується довідкою форми 34-ОПП та довідкою форми 2-ЄСВ.

11 вересня 2019 року відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 05.09.2019 надано додаткові пояснення у справі за змістом яких зазначено, що позивач з 01.01.2018 перебуває на обліку як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність, зазначення позивача у якості ФОП було помилковим.

Дослідивши письмові докази та пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є замозайнятою особою, адвокатом, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.05.2017 ЗП 001285 місцепроживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку Маріупольської ОДПІ (Центральне відділення) ГУ ДФС у Донецькій області, як платник єдиного внеску з 01.02.2018 № НОМЕР_1 (форма 2 ЄСВ)

Згідно заяви форма № 5-ОПП від 17.12.2018 взятий на облік за неосновним місцем роботи у контролюючому органі за місцезнаходженням робочого місця, як особа, що провадить незалежну професійну діяльність код 69.10.

Також ОСОБА_2 працює в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» на посаді керівника сектору по роботі з проблемними активами в м. Маріуполь з 08.02.2010 року, що підтверджується довідкою від 04.04.2019 року №КНО- 08.1.4.1/762 та за І квартал 2019 року роботодавець АТ «ПУМБ» сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працівника ОСОБА_1 в загальній сумі 13 078,80 гривень, тобто в значно більшому розмірі, ніж встановлений діючим законодавством щомісячний мінімальний розмір єдиного внеску, тобто 918, 06 гривень ( 4173,00 х 22%) та довідкою від 06.08.2019 № КНО-08.1.4.1/1389 (за основним місцем роботи) про те, що протягом січень липень 2019 року нараховано заробітної плати 164 791, 52 грн. утримано податків 32 695, 95 грн.

05 червня 2019 року ГУ ДФС у Донецькій області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-234802-46 у загальному розмірі 1 836,12 грн., станом на 31 травня 2019.

Вказана вимога отримана позивачем 05 липня 2019 року, про що свідчить відстеження поштового відправлення трек-номер 675.

Згідно розрахунку до вимоги вбачається, що нарахування мало місце за період:

19.04.2019 нараховано ЄСВ ФОП в т. ч. з незалежною професійною діяльністю на суму 1 115,18 грн.; 02.05.2019 нараховано платником ЄСВ самостійно від 26.04.2019 № 12839 на суму 720,94 грн.

Всього на суму 1 836,12 грн. Вказане підтверджується даними ІКП позивача.

Письмові докази, що містяться у матеріалах справи досліджені судом у порядку передбаченому ст. 211 КАС України.

Правова позиція суду обґрунтована наступним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Згідно з частиною другою статті 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону № 2464-VІ регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669-VII внесено зміни до Закону № 2464-VІ, а саме підпункт «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції Закону з 13 березня 2015 року) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Місто Маріуполь, на території якого розташований податковий орган на обліку якого перебуває позивач, як платник єдиного внеску входить до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратило чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р (чинне).

Судом встановлено, що спірна вимога була складена відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», за період проведення антитерористичної операції, за наявності умови перебування позивача, як платника єдиного внеску на обліку в органі доходів і зборів, розташованому в місті проведення цієї операції, без врахування положень Закону, який звільняє платника єдиного внеску від виконання обов`язків зі сплати єдиного внеску, що передбачено пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Суд зазначає, що відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимога Головного управління ДФС у Донецькій області від 05 червня 2019 року № Ф-234802-46 про сплату боргу (недоїмки) на загальну суму 1 836,12 грн. складена в супереч вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішенні даної справи суд врахував висновки щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, викладені в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №805/775/16-а, від 30 березня 2018 року у справі № 812/292/18, від 21 вересня 2018 року у справі №805/3636/16-а, від 21 серпня 2018 року у справі №805/826/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі №812/89/16, від 30 січня 2018 року у справі № 812/505/17, від 30.03.2018 року у зразковій справі № 812/282/18.

Інші доводи сторін, викладені сторонами у заявах по суті справи, правової позиції суду не спростовують.

При цьому, відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року зазначено, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Поряд із, згідно з пунктом 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 пункту 1 Конвенції з прав людини не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що виявивши правову суть спору та висловивши щодо неї свої аргументи, суд в достатній мірі мотивував своє рішення,

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позову у спосіб визнання протиправною та скасування вимоги ГУ ДФС у Донецькій області від 05.06.2019 № Ф-234802-36.

Відповідно ст. 139 КАС України, сплачений позивачем у справі судовий збір у розмірі 768,40 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 139, 242, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про боргу (недоїмки) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Донецькій області від 05.06.2019 № Ф-234802-36.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, 114, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя І.В. Буряк