Справа № 1.380.2019.003206
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003206
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року зал судових засідань №3

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Староста М.М.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Брильовської О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Львівської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: вул.Винниченка, 18, м.Львів, 79008, ), в якій просить:

-визнати дії Львівської обласної державної адміністрації, що полягають у звільненні ОСОБА_1 з посади помічника патронатної служби апарату обласної державної адміністрації Львівської області - протиправними;

-визнати протиправним та скасувати Наказ керівника апарату Львівської обласної державної адміністрації від 11.06.2019 №256;

-поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді помічника патронатної служби Львівської обласної державної адміністрації;

-стягнути з Львівської обласної державної адміністрації середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем всупереч ст.40 Кодексу законів про працю України звільнено його з роботи в період основної щорічної відпустки. Вважає, що оскільки спеціальними правовими нормами у сфері регулювання правовідносин патронатної служби не врегульовано питання щодо звільнення у період відпустки застосуванню підлягає законодавство про працю. Відтак, зазначає, що таке звільнення відбулось з грубим порушенням вимог трудового законодавства, а тому просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 04.07.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 02.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що відповідно до пункту 3 статті 92 Закону України «Про державну службу», Указу Президента України від 11 червня 2019 року №369/2019 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади голови Львівської обласної державної адміністрації», статті 36 Кодексу законів про працю України, позивача було звільнено із займаної посади 11 червня 2019 року у зв`язку із припиненням повноважень голови обласної державної адміністрації ОСОБА_3 , про що видано відповідний наказ керівника апарату облдержадміністрації про звільнення позивача із займаної посади. Зазначає, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 92 Закону України «Про державну службу» працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений, а трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Крім того, вказує на те, що між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених іншим законом, а не у зв`язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а тому норми ч. 3 ст. 40 та ч. 3 ст. 184 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 працював у Львівській облдержадміністрації на посаді помічника патронатної служби апарату обласної державної адміністрації.

З 27.05.2019 по 14.06.2019 ОСОБА_1 перебував у щорічній основній відпустці терміном 19 календарних днів відповідно до наказу Львівської обласної державної адміністрації від 22.05.2019 року №225.

Наказом №256 Львівської обласної державної адміністрації «Про звільнення з роботи працівників патронатної служби апарату обласної державної адміністрації» від 11.06.2019 року ОСОБА_1 відповідно до п.3 ст.92 Закону України «Про державну службу», Указу Президента України від 11.06.2019 року №369/2019 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади голови Львівської обласної державної адміністрації», статей 36, 47, 116 Кодексу законів про працю України звільнено з патронатної служби апарату обласної державної адміністрації 11.06.2019 року у зв`язку із припиненням повноважень голови обласної державної адміністрації ОСОБА_3

18.06.2019 року головним спеціалістом відділу персоналу та нагород апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_4 ., т.в.о. начальником відділу персоналу та нагород апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_5 , головним спеціалістом відділу персоналу та нагород апарату обласної державної адміністрації Мерйо О.Р., складено акт про те, що 18.06.2019 року ОСОБА_1 , помічник патронатної служби апарату обласної державної адміністрації у кабінеті №245 ознайомився з текстом наказу керівника апарату облдержадміністрації від 11.06.2019 року №256, проте поставити підпис про ознайомлення на копії наказу відмовився.

Позивач, вважаючи своє звільнення з роботи незаконним та таким, що порушує його права та інтереси, звернувся до суду з даним позовом з метою їх захисту.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 92 Закону України «Про державну службу» до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників - консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах.

Як вбачається з ч. 2 ст. 92 Закону України «Про державну службу» працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений.

Згідно ч. 3 вищевказаної статті трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби.

На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39-1, 41 - 43-1, 49-2 Кодексу законів про працю України.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства свідчить про те, що підставою для видання наказу про звільнення позивача, незалежно від будь-яких обставин, є припинення повноважень голови облдержадміністрації і саме на підставі цього видається наказ про звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 23 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір може бути таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Як встановлено судом, на підставі указу Президента України від 11 червня 2019 року № 369/2019 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади голови Львівської обласної державної адміністрації» ОСОБА_3 було звільнено з посади голови Львівської обласної державної адміністрації.

Особливості прийняття громадян на посади публічної служби, її проходження та звільнення регулюються спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними під час вирішення даного спору.

У даному випадку спеціальними нормами є норми ст.92 Закону України «Про державну службу».

Суд зазначає, що норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Таким чином, питання про звільнення особи, яка займала посаду помічника патронатної служби, вирішувалося на підставі спеціального закону та з дотриманням трудових та соціальних гарантій, передбачених трудовим законодавством.

Відтак, враховуючи вищенаведене, позивач, як помічник патронатної служби, підлягав звільненню з дати припинення повноважень головою Львівської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 , тобто з 11 червня 2019 року.

Щодо посилання позивача на те, що його було звільнено під час перебування у відпустці, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз`яснення про недопустимість звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. З ст. 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України випадків, так і інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Позивач не звільнявся з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з ініціативи голови ЛОДА.

Разом з тим зміст поняття розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу розкрито законодавцем у п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, до якого віднесено лише звільнення з підстав, передбачених статтями 40,41 КЗпП України.

Це виключає охоплення змістом терміну розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу будь-якого іншого звільнення, підстава якого не зазначена в статтях 40, 41 КЗпП України.

Також, п. 9 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

З наведеного слідує, що у разі припинення трудового договору з підстав визначених спеціальним законом, трудові відносини припиняються і таке рішення ґрунтується на юридичному факті, в даному випадку факт припинення повноважень голови ЛОДА, працівником патронатної служби якої є позивач.

Оскільки позивач не звільнявся з підстав передбачених ст.40, 41 КЗпП, відтак, норми щодо заборони звільнення працівника у період перебування у відпустці не застосовується до процедури звільнення позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу керівника апарату Львівської обласної державної адміністрації від 11.06.2019 №256 «Про звільнення з роботи працівників патронатної служби апарату обласної державної адміністрації».

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування вищезазначеного Наказу від 11.06.2019 №256, щодо якої суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні.

З приводу судових витрат, то питання щодо їх розподілу суд не вирішує, оскільки позивач, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2019 року.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна