Справа № 400/3244/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/3244/18
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просив:

- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 01.01.2018, виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення з урахуванням: посадового окладу в розмірі 5640,00 грн.; окладу за військове звання в розмірі 1410,00 грн., процентної надбавки за вислугу років (50%) в розмірі 3525,00 грн., надбавки за класну кваліфікацію в розмірі 12% від посадового окладу; надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 10% від посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням надбавки за особливі умови служби 35% від посадового окладу, премії в розмірі 10% від посадового окладу; та здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії визначеної станом на 01.03.2018 року щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно зменшив розмір з 90% грошового забезпечення до 70%, що суперечить чинному законодавству, а також погіршує становище позивача та не врахував надбавки за вислугу років (50%), надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 20% від посадового окладу, надбавки за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 10%. Також, в обґрунтування позовних вимог представник позивача, з посиланням зокрема на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (надалі - Закон № 2262), постанову Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (надалі - Постанова № 704), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (надалі - Порядок № 45), вказав, що відповідач обмежив право позивача на отримання збільшеного з 01.01.2018 року розміру пенсії.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 09 квітня 2019 року прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи з основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення з 01.01.2018 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про зобов`язання Управління здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються ні на нормах Закону № 2262, ні на положеннях Постанови Кабінету Міністрів України № 103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" ( далі - Постанова №103).

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що виключення сум додатковим виплат із розрахунку, при перерахунку пенсії на підстав Постанови, є звуженням прав позивача, гарантованих йому Конституцією України та нормами чинного законодавства.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на правомірність дій ГУ ПФУ. Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Управління вказало, що складові грошового забезпечення, які позивач зазначив для врахування під час проведення перерахунку пенсії, скасовані та не виплачуються військовослужбовцям, відповідно до пункту 5 Порядку № 45. Відповідач зазначив, що перерахунок та виплату позивачу пенсії у 2018 році було здійснено на підставі Постанови № 103.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційних скарг, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України № 2262-ХІІ ".

Відповідно до статті 13 Закону № 2262 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Пунктом 1 Постанови № 103 передбачений перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом № 2262 до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами, внесеними згідно з Постановою № 103 від 21.02.2018) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС.

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх Головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 45 під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Для перерахунку пенсії позивача можуть бути враховані тільки складові грошового забезпечення, що надані в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.03.2018 № ЮН 45778, відповідно до якої: посадовий оклад 5640,00 грн., оклад за військовим званням (підполковник) - 1410,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) 3525,00 грн. Вище вказані складові грошового забезпечення виплачувались за посадою, аналогічною тій, яку позивач займав на момент виникнення права на перерахунок пенсії, станом на 01.03.2018.

Оскільки, станом на 01.03.2018 за посадою, аналогічною тій, яку займав позивач, надбавку за кваліфікацію в розмірі 12%; надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 10% , надбавку за особливі умови служби 35%, премії в розмірі 10% скасовано та не виплачується військовослужбовцям, ці складові не підлягають врахуванню при перерахунку пенсії з 01.01.2018.

Алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передбачений у постанові Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103. Порядок № 45 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами). Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку № 45.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 45 відповідач має право перевіряти правильність складення довідок щодо формального змісту, однак правом самостійно визначати складові та розмір грошового забезпечення осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, відповідач не має.

Аналогічного правового висновку щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові по зразковій справі № 240/6263/18 від 13 березня 2019 року.

Предметом даного спору є правильність перерахунку пенсії відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Миколаївській області. Питання врахування у складі грошового забезпечення середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення могло б бути предметом спору про визнання протиправними дій Миколаївського обласного військового комісаріату щодо складення довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача без врахування середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення та не може бути розглянуто в рамках цієї адміністративної справи.

Відповідно до довідки Миколаївського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої відповідно до Постанови № 103, посадовий оклад складає 5640 грн, посадовий оклад за військовим званням 1410 грн та надбавка за вислугу років (50%) - 3525 грн, усього 10575 грн.

Зазначена сума вірно врахована відповідачем для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року. Врахування інших складових нормами чинного на момент здійснення перерахунку законодавство не передбачало.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій відповідача при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 без врахування додаткових видів грошового забезпечення, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області діяло у відповідності до законодавства, чинного на момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії, а саме: Закону України від 09 квітня 1992 року N 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (в редакції на момент перерахунку пенсії позивача, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018).

Разом з тим, судова колегія не погоджується з твердженнями ОСОБА_1 щодо виплати йому перерахованої пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням 100% суми підвищення, з огляду на наступне.

Відповідно до абз.13 п.7 постанови Кабінету Міністрів України 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (в редакції від 24.02.2018) перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Постанови № 103, в редакції станом на час виникнення права на перерахунок постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон) до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 2 Постанови № 103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01.01.2018 у таких розмірах: з 01.01.2018 - 50%; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75%; з 01.01.2020 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018.

Приписами статті 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Постанова №103 не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсії, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій, а тому відповідач діяв в рамках, встановлених законом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду справа №818/1076/18 від 02.05.2018 року.

Постанова Кабінету Міністрів України № 103 на момент проведення перерахунку була чинною та підлягала застосуванню.

Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою "Великода проти України" № 43331/12 від 03.06.2014 р. щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19.01.2010 р. щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленому статями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов`язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01.11.2011 р., коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19.01.2010 р., і таким чином для скарги немає підстав.

Цим же рішенням Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Цим Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 4 розділу VІІ Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 23.12.2010 р. № 2857-VІ з наступними змінами.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначено, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому рішенні вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Аналіз вищевказаних рішень вказує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011).

В свою чергу, апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, що набрало законної сили та яким визнано протиправними та не чинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, з огляду на наступне.

Визнання не чинними пунктів 1, 2 Постанови № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, не може мати наслідком визнання протиправними дій головного управління щодо перерахунку пенсії, які були вчинені головним управлінням до визнання не чинними зазначених пунктів Постанови № 103.

У спірних правовідносинах вимоги позивача станом на час його звернення до суду та розгляду справи, не мали достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже пунктом 2 Постанови № 103, який був чинний до 05.03.2018, прямо передбачено порядок виплати перерахованих пенсій колишнім військовослужбовцям у такий спосіб, як це здійснено головним управлінням по справі (з 1 січня 2018 - 50%, з 1 січня 2019 - 75 % підвищення).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не вбачає ознак неправомірності в діях відповідача в частині виплати ОСОБА_1 50% від підвищення до пенсії у 2018 році.

Отже, вимоги про зобов`язання Управління здійснити виплату донарахованих сум з урахуванням 100% суми підвищення пенсії задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються ані на нормах Закону № 2262, ані на положеннях Постанови № 103, про що правомірно зазначив суд першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду без змін.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишенням без змін рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 139 КАС України апеляційний суд не здійснює зміну розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 317, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії - без змін .

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Єщенко