Справа № 420/1506/19
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1506/19

Категорія: 112010000 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 16.05.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі Центральне ОУПФ України в м. Одесі) про:

- визнання рішення відповідача №200092 від 05 лютого 2019 року про відмову у призначенні пенсії, протиправним та скасувати;

- зобов`язання відповідача призначити пенсію, виділивши її 1/2 частку з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка вже нарахована та сплачується іншому утриманцю.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що безпідставно було відмовлено відповідачем у призначенні пенсії по досягненню 50 років, а також відповідач має виконати дії щодо призначення пенсії на пільгових умовах - по досягненню 50 років, оскільки була на утриманні померлого годувальника, який був інвалідом 2 групи з діагнозом "наслідки травми при виконанні обов`язків військової служби" та отримував пенсію, одержувала від нього допомогу, яка була постійним і основним джерелом засобів для існування, а тому вважає рішення №200092 протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на підставі матеріалів пенсійної справи неможливо встановити, що смерть померлого годувальника настала внаслідок травми, отриманої при виконані обов`язків військової служби. Також, позивачем не було надано довідку про склад сім`ї померлого годувальника та документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника, а тому, відповідач діяв на підставі та у межах, передбачених діючим законодавством України.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального ОУПФ України в м. Одесі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального ОУПФ України в м. Одесі №200092 від 05 лютого 2019 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Центральне ОУПФ України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію, визначивши її розмір з урахуванням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка вже нарахована та сплачується іншому утриманцю.

В апеляційній скарзі Центрального ОУПФ України в м. Одесі ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним на необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги:

- на підставі матеріалів пенсійної справи неможливо встановити, що смерть померлого годувальника настала внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби;

- право на призначення пенсії за віком позивач набуде з 13 січня 2029 року за наявності страхового стажу не менше 30 років згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що вона має право на частку вже призначеної пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки була членом сім`ї померлого годувальника, була у нього на утриманні, годувальник був інвалідом та отримував у зв`язку з цим пенсію.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Центрального ОУПФ України в м. Одесі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

З 01 серпня 1997 року позивач була одружена з ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про одруження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка, батьком якої зазначений ОСОБА_2

26 березня 2001 року чоловік ОСОБА_2 був визнаний судовим рішенням безвісно відсутнім (справа №2-1187/2001 року Київського районного суду м. Одеси).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2001 року було роз`яснено рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2001 року, ОСОБА_2 був визнаний безвісно відсутнім з 23 березня 2000 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2003 року (справа №2-2368/2003) ОСОБА_2 був оголошений померлим.

22 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2 за № НОМЕР_1 з актовим записом №8 від 22 травня 2003 року, в якому зазначена дата смерті ОСОБА_2 19 травня 2003 року.

Позивач має посвідчення серії НОМЕР_2 від 09 червня 2003 року щодо пільг, встановлених законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни.

Також, судом першої інстанції встановлено, що її чоловік ОСОБА_2 , знаходився на обліку в МСЕК з 13 квітня 1995 року з діагнозом "наслідки травми при виконанні обов`язків військової служби 11 серпня 1994 року".

ОСОБА_2 був визнаний інвалідом першої групи, а з 20 травня 1996 року - інвалідом другої групи до 01 липня 2000 року, на чергове пересвідчення не з`явився, міг бути визнаний інвалідом, що підтверджується відповіддю № 26 від 14 квітня 2003 року (а.с. 18).

24 січня 2019 року позивач звернулась до Центрального ОУПФ України в м. Одесі щодо виділення їй частки пенсії з вже нарахованої пенсії у зв`язку з втратою годувальника як особа, яка досягла 50 років та має страховий стаж 33 роки.

Наслідком розгляду стало рішення №200092 від 05 лютого 2019 року про відмову позивачу у призначенні пенсії, в обґрунтування якого зазначено, що позивачем не було надано довідку про склад сім`ї померлого та документ про перебування на утриманні померлого годувальника. Також зазначено, що право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивач набуде лише після набуття права на призначення пенсії за віком.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", має право на частку вже призначеної пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки була членом сім`ї померлого годувальника, була у нього на утриманні, годувальник був інвалідом та отримував у зв`язку з цим пенсію.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 36, п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють спірні правовідносини.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення", громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти".

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Разом, з тим, відповідно п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають, зокрема, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Також, у р.XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які досягли 50 років та за наявністю страхового стажу не менш 20 років, які були дружинами осіб, які в період проходження військової служби стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), та не взяли повторний шлюб, мають право на призначення дострокової пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 115 цього Закону, пенсії для осіб, визначених цією статтею, до досягнення пенсійного віку, визначеного ст. 26 цього Закону, фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 досягла віку 50 років, та має страховий стаж 33 роки, отже вона має право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до п.4 ч.1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, судова колегія вважає необґрунтованим довід апелянта про те, що право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 набуде з 13 січня 2029 року за наявності страхового стажу не менше 30 років згідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Довід апелянта про те, що неможливо встановити, що смерть померлого годувальника настала внаслідок травми, отриманої при виконанні обов`язків військової служби спростовується наявною в матеріалах справи довідкою №205706 від 08 червня 1999 року, в якій зазначено: "травма получена при исполнении обязанностей военной службы".

За таких обставин, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на частку вже призначеної пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.

Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук`янчук О.В.