Справа № 396/1038/19
Суддя: Гарбуз О. А.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/1038/19
УХВАЛА

Іменем України

19.09.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.,

представника позивача адвоката Грейніса В.О.,

представника відповідачів Калиш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в місті Новоукраїнка Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника Управління протидії митним правопорушенням та Міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича та до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2122/10200/18 від 20.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з дадним позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2122/10200/18 від 20.12.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2018 року заступник начальника Чернігівської митниці ДФС - начальник Управління протидії митним правопорушенням та Міжнародної взаємодії Литвиненко В.В. склав протокол про порушення митних правил № 2122/10200/18 за ч.2 ст.470 Митного кодексу України про перевищення встановленого строку перебування на митній території України автомобіля «MERSEDES VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , передбаченого п.1 ч. І ст. 95 МК України. За наслідками розгляду вказаного протоколу, винесена постанова у справі про порушення митних правил № 2122/10200/18 від 20 грудня 2018 року, якою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Позивач вважає, що постанова від 20 грудня 2018 року про порушення митних правил є незаконна та підлягає скасуванню, оскільки вищезгадана справа була розглянута без участі позивача, як правопорушника, який не мав змоги з`явитися для участі у розгляді справи в зв`язку з тим, що він перебував за кодоном. Також грубим порушенням є той факт, що він не отримав примірник вищезазначеної постанови за місцем реєстрації. Зазначає, що при винесенні постанови від 20 грудня 2018 року заступником начальником Чернігівської митниці ДФС не було взято до уваги і не враховано вимоги ст.9 Конституції України, вимоги ч.2 ст. 531 МК України, Конвенції « Про тимчасове ввезення», що привело до винесення поспішної та необґрунтованої постанови про накладення штрафу в сумі 3400,00 грн., яка підлягає скасуванню в судовому порядку, а також те, що дана постанова була винесена без присутності позивача, тому просить поновити та продовжити строк для подання адміністративного позову та про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2122/10200/18 від 20.12.2018 року.

Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2019 року по вказаній справі було відкрито провадження та призначений судовий розгляд справи по суті на 16.07.2019 року, яке було відкладено на 23.07.2019 року, 30.07.2019 року та 19.09.2019 року.

11.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, згідно якого Чернігівська митниця ДФС просить залишити позовну заяву без задоволення (а.с. 35-38). Зазначивши, що ОСОБА_1 повинен був доставити товар «транспортний засіб особистого користування марки «MERSEDES VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , оформлений 24.11.2018 в митному режимі транзит, до органів і зборів призначення в строк до 29.11.2018 року, фактично доставлений до органу доходів і збори призначення 04.12.2018 року.

В порушення п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України позивач не доставив у встановлені Митним кодексом України строки товар «транспортний засіб особистого користування марки «MERSEDES VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , до органу доходів і зборів призначення, перевищивши строї доставки більше ніж на десять діб, а також вчасно не помістив зазначений товар в інший митний режим, дозволений цим Кодексом, то зазначені обставини вказували на наявність з його діях ознак ПМП, передбачених ч. 2 ст. 470 МКУ.

У своїх поясненнях від 05.12.2018 року ОСОБА_1 зазначив, що не вивіз спірний автомобіль у зв`язку з його поломкою. При цьому, документів, які б підтверджували факт поломки та ремонту транспортного засобу до митниці не надав.

20.12.2018 року посадовою особою митниці складено протокол про ПМП № 2122/10200/18 , але ОСОБА_1 відмовився від підпису у протоколі та його отримання особисто, про що у протоколі було зазначено та підтверджено підписами свідків.

У цьому ж протоколі повідомлено про розгляд справи про ПМП 20.12.2018 об 10:00 год. та роз`яснювались всі права, передбачені ч. 4 ст. 494, ст. 498 МКУ. ОСОБА_1 20.12.2018 року о 10.53 год. направив до митниці клопотання про відкладення розгляду справи, тобто після розгляду справи посадовою особою митниці, без присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. 21.12.2018 року митницею надіслано позивачу постанову, яку він отримав 03.01.2019 року, що підтверджується повідомленням про отримання (а.с.59).

16.07.2019 року на адресу суду від представника Чернігівської митниці ДФС надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду та не надав доказів поважності причин його пропуску, оскільки пропуск строку є значним та тривалим. Як доказ про обізнананість позивача ОСОБА_1 надає заяву останнього про ознайомлення з матеріалами спраи №2122/10200/18 відносно нього на якій також мається запис та підпис ростаннього про ознайомлення з матеріалами справи.

Представник позивача - адвокат Грейніс В.О. у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не було відомо про винесену постанови та про даний факт він дізнався випадково 18.06.2019 року, коли отримав поштовою кореспонденцією постанову про відкриття виконавчого провадження, і лише на адвокатський запит, 21.06.2019 року отримав копію постанови, та як результат відразу звернувся до суду. Запевняв суд, що 27.02.2019 року позивач був ознайомлений лише з матеріалами адміністративної справи, копії постанови не отримував, що вбачається з самого повідомлення на якому відсутні відмітки про отримання постанови. Також вказа, що як доказ відсутності позивача на території України є міграційна карта з якої вбачається термін перебування за межами України, зокрема в РФ м. Санкт-Петербург, в період з 05.12.2018 року по 05.03.2019 року. Звідки підпис на поштовому повідомленні не знає, пояснив, що його довіритель заперечив факт такого отримання, а від себе особисто додав, що йому відомі факти проставляння підпису на поштових повіломленнях самими листоношами.

Представник відповідача заперечив щодо позовних вимог вказавши, на пояснення викладені у відзиві та додаткових поясненнях. Відзначив про розбіжності в наданих представником позивача доказах, зокрема в датах накладної №1711 та № 0213, що нібито-свідчить про поломку автомобіля, та епікризу історії хвороби про проблеми зі здоров`ям.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 286 ч.2 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до вимог ст. 120 ч. ч. 1, 6 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Суд встановив, що заступником начальником Чернігівської митниці ДФС Литвиненком В.В. 20.12.2018 року винесена постанова у справі про порушення митних правил №2122/10200/18 , якою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, яку 21.12.2018 року відповідачем надіслано позивачу та яку останній отримав 03.01.2019 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про отримання (а.с.59)..

Згідно клопотання ОСОБА_1 від 20.12.2018 року адресованого до Чернігівської митниці ДФС вже після розгляду справи, просив перенести її розгляд (а.с. 49).

Судом встановлено, що відповідно до заяви від 27.02.2019 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи № 2122/10200/18 особисто, що підтверджено його підписом, який ні позивач не його представник під сумнів не ставлять (а.с.51).

Згідно листа Чернігівської митниці ДФС від 21.12.2018 року, ОСОБА_1 на адресу, зазначену в протоколі про порушення митних правил направлено примірник постанови №2122/10200/18 від 20.12.2018 року, рекомендоване повідомлення повернуто з підтвердженням вручення, 03.01.2019 року особисто ОСОБА_1 , що повністю доводить освідченість останнього про наявність складеної відносно нього постанови, але до суду звернувся лише 27.07.2019 року.

Представник відповідача в поясненнях заперечив, щодо належності підпису його довірителю на поштовому повідомленні, однак не надав суду доказів на спростування достовірності та належності підпису саме ОСОБА_1 (наприклад скаргу на дії листоноші, або ж оскарження самого підпису).

Вказані позивачем твердження про те, що раніше він не мав можливості дізнатись про винесення Чернігівською митницею постанови від 20.12.2018 року спростовуються наданими представником відповідача доказами, зокрема: копіями клопотання позивача про відкладення справи на 20.12.2018 року, листом про направлення постанови від 21.12.2018 року та повідомленням про отримання листа позивачем 14.12.2018 року, заявою про ознайомлення з матеріалами справи від 27.02.2019 року, тобто позивач достовірно знав про наявність відносно нього адміністративної справи та можливість накладення адміністративного стягнення, однак, жодного разу протягом тривалого часу, не поцікавився результатами розгляду справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Надана позивачем Міграційна карта в якій стоїть термін перебування позивача на території РФ в термін 05.12.2018 р.- 05.03.2019 р. та 06.03.2019 р. - 04.06.2019 р. свідчить лише про дату виїзду позивача за межі України, 05.12.2018 року та 06.03.2019 року. Оскільки граничний термін перебування іноземних громадян на території РФ встановлено законодавством 3 місяці, саме тому позивачем зазначені граничні строки повернення до України (в термін три місяці), однак це не є на думку суду належним та допустимим доказом перебування його на території РФ протягом всього строку. Належним доказом перетину кордонів слугує відмітка в закордонному паспорті, копію якого позивачем та його представником до матеріалів справи не надано.

Крім того, факт перебування позивача протягом зазначеного в Міграційній карті терміну в період з 05.12.2018 року по 05.03.2019 року, також спростовується тим, що 27.02.2019 року позивач був ознайомлений з матеріалами адміністративної справи безпосередньо на митниці, про що не заперечує представник, отже позивач повернувся на територію України не 05.03.2019 року, а раніше, про що відмітка в Міграційній карті не проставляється, як і було зазначено судом, що в Міграційній картці проставлено граничний строк перебування, протягом якого людина може повернутися до території України в будь-який час.

Надані представником позивача накладні, суд не вважає за доцільне досліджувати, оскільки вони не є доказом пропуску строку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, а надані на підтвердження поважності, пропуску позивачем строку вивозу транспортного засобу за межі митної території України у встановлені МК України строки.

Оскільки, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом лише 27.06.2019 року, належних доказів на підтвердження поважності пропуску такого тривалого строку ні позивач ні його представник суду не надали, тому враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску строку звернення до суду, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та не підтверджені належними доказами.

Згідно ч.3 ст.123 КАСУ, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом не поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вище зазначені обставини, суд не вбачає поважних причин для поновлення пропущеного строку звернення позивача з даним позовом до суду та приходить до висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, задовольнивши клопотанння представника відповідача.

Керуючись п.3, 4 ст. 123, ст. ст. 120, 122, 243, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Чернігівської митниці ДФС - начальника Управління протидії митним правопорушенням та Міжнародної взаємодії Литвиненка Володимира Володимировича та Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил № 2122/10200/18 від 20.12.2018 року залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 20.09.2019 року.

Суддя: О. А. Гарбуз