Справа № 420/2451/19
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2451/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_4 (за ордером)

представника відповідача - Малюченко А.С. (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, вимоги, рішення, - ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача щодо не надання позивачу 90 денного строку для поновлення втрачених документів, щодо не зупинення та проведення документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 10.04.2019 року №, №, №, №, визнання протиправною та скасування вимоги від 10.04.2019 року №Ф-, визнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2019 року №.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов, відповідь на відзив, письмові пояснення (Том І, аркуші справи 5-14, Том XV, аркуші справи 187-194, Том XVI, аркуші справи 120-126) обґрунтовані позивачем тим, що ним була втрачена книга обліку доходів і витрат під час перевірки, про що податковий орган був повідомлений належним чином, однак в порушення вимог податкового законодавства перевірка позивача не була перенесена, позивачу не був наданий 90 денний термін для відновлення втрачених документів та перевірка була продовжена на підставі наявних документів. Крім того, з акту перевірки не можливо встановити яким чином податковим органом розрахована собівартість продукції власного виробництва, не можливо встановити які документи взяті до уваги для визначення позивачу грошових зобов`язань. Також, представник позивача зазначив, що розрахунки собівартості продукції власного виробництва є приблизними, не можуть бути підтверджені даними книги обліку доходів і витрат, яка втрачена, при здійснені розрахунків не враховані технічні умови щодо насіння, з яких вбачається втрата характеристик при смаженні, зберіганні, тощо. Щодо формування податкового кредиту за рахунок придбання палива та будівельних матеріалів, ці витрати пов`язані з господарською діяльністю позивача, оскільки паливно-мастильні матеріали використовувалися для заправки техніки та автомобілів в процесі виробництва, а проведені ремонтні роботи в орендованому приміщені були необхідні для здійснення діяльності позивача, пов`язаної з виробництвом продукції. Щодо заниження валового доходу на суму 109658,12 грн., про яке зазначено в акті перевірки, позивач зазначив про технічну помилку бухгалтера, а також про помилковість висновків податкового органу щодо суми одноразової безповоротної фінансової допомоги, яка не включається до оподатковуваного доходу у відповідності до положень Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, з відзиву на позовну заяву (Том XV, аркуші справи 160-164) вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки висновки акту перевірки є обґрунтованими, податковим органом встановлені розбіжності між сумою доходу відображеного позивачем в деклараціях та фактично отриманим доходом, а оскільки позивачем не надано до перевірки книгу обліку доходів і витрат, встановити за рахунок чого виникла така розбіжність не можливо. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем не включено до валового доходу грошові кошти, які надійшли в рахунок компенсації охорони орендованого об`єкту від ПАТ «Арцизький завод продтоварів». Також, відповідачем встановлено завищення позивачем витрат виходячи з зробленого працівниками податкового органу розрахунку собівартості виготовленої продукції, встановлено завищення витрат виходячи з безпідставного їх формування за рахунок ремонту орендованого майна, що не пов`язано з господарською діяльністю позивача, завищення податкового кредиту за рахунок придбання паливно-мастильних матеріалів, щодо використання яких в господарській діяльності позивача відсутні будь-які документи, тощо, а як наслідок таких порушень позивачем занижений податок на доходи фізичних осіб, не сплачений в повному обсязі єдиний внесок, занижена сума грошових зобов`язань з податку на додану вартість та не зареєстровані податкові накладні.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ФОП ОСОБА_1 знаходиться на обліку як платник податків в Арцизькій ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, є платником податку на додану вартість, основним видом діяльності позивача є виробництво інших харчових продуктів та в період 2017-2018 років позивач здійснював оптову торгівлю насінням, його обробку, фасування та реалізацію фасованого насіння власного виробництва (Том І, аркуші справи 59-61).

ГУ ДФС в Одеській області в період з 18.02.2019 року по 11.03.2019 року проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за результатами якої складений акт перевірки №441/15-32-13-05/ від 18.03.2019 року (Том І, аркуші справи 19-49).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем, в тому числі, п. 177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб за 2017-2018 роки в розмірі 854392,62 грн., ч. 2 ст. 7, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2017-2018 роки в розмірі 233582,96 грн., п. 187.1, ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за 2017-2018 роки в розмірі 413985 грн., п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині не реєстрації Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН на суму податку на додану вартість - 389690 грн., п. п. 1.2-1.5 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень, п. 163.1 ст. 163, п. п. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, ст. 176, п. 177.1-177.3 ст. 177 Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору за 2017.2018 роки в розмірі 67866,05 грн.

На підставі виявлених порушень, ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковими зобов`язаннями в розмірі 854392,62 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 427196,31 грн. (Том І, аркуш справи 51), податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями в розмірі 413985 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 103496,25 грн. (Том І, аркуш справи 54), податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №, яким до позивача застосований штраф в розмірі 50% суми податку на додану вартість, на яку не зареєстровані податкові накладні, тобто, штраф в розмірі 194845 грн. (Том І, аркуш справи 55), податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковими зобов`язаннями в розмірі 67866,05 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 33933,03 грн. (Том І, аркуш справи 56), рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 10.04.2019 року, яким застосовані штрафні санкції в розмірі 33346,28 грн. (Том І, аркуш справи 53), вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2019 року №Ф- на суму єдиного внеску - 233582,96 грн. (Том І, аркуш справи 52).

Позивач не погодився з правомірністю зазначених рішень та вимоги податкового органу, а тому звернувся до суду з цим позовом.

З акту перевірки вбачається, що позивач, як фізична особа-підприємець, яка протягом 2017-2018 років здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, мала вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару у відповідності до п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, однак позивачем під час перевірки Книга обліку доходів і витрат не надана.

За результатами перевірки позивача податковим органом встановлено заниження валового доходу за 2017 рік в сумі 9658,12 грн., за 2018 рік в сумі 100000 грн., однак в акті перевірки зазначено, що враховуючи відсутність Книги обліку доходів і витрат неможливо встановити причини розбіжностей між сумою доходу, відображеною в деклараціях та фактично отриманим доходом. Висновки зроблені податковим органом виходячи з аналізу розрахункового рахунку, на який надходили грошові кошти та зазначено про надходження на рахунок коштів від ПАТ «Арцизький завод продтоварів» в розмірі 120000 грн., як компенсації охорони орендованого приміщення, які не включені до валового доходу (100000 грн. без ПДВ).

Крім того, під час перевірки податковим органом встановлено завищення позивачем витрат в 2017-2018 роках, що встановлено шляхом розрахунку собівартості реалізованої продукції, тобто, насіння фасованого в асортименті, при якому взято до уваги придбання солі, пакувальних матеріалів, насіння, тощо, а також податковий орган не погоджується з правомірністю формування витрат за рахунок ремонту майна, що не пов`язано з господарською діяльністю позивача.

Враховуючи заниження позивачем доходу та завищення витрат, тобто, заниження чистого оподатковуваного доходу, податковим органом зроблений висновок про заниження позивачем суми єдиного внеску, а також військового збору, які маю бути сплачена ним.

Щодо податку на додану вартість, відповідачем зроблений висновок про заниження зобов`язань з цього податку враховуючи розбіжності між сумою податку на додану вартість за виписаними позивачем податковими накладними та задекларованими сумами зобов`язань, не включення до зобов`язань податку на додану вартість при отриманні коштів від ПАТ «Арцизький завод продтоварів».

Крім того, відповідачем встановлено включення до податкового кредиту податку на додану вартість по операціям з придбання паливно-мастильних матеріалів за відсутності будь-яких документів, які б підтверджували використання палива в господарській діяльності, а також включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість по операціям з придбання будівельних матеріалів та ремонту орендованих приміщень, однак зв`язку даних операцій з веденням господарської діяльності, пов`язаної з отриманням доходу податковий орган не вбачає.

Враховуючи зазначені обставини відповідач робить висновок також про відсутність реєстрації Розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН позивачем.

Позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не надання позивачу 90 денного строку для поновлення втрачених документів, щодо не зупинення та проведення документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, оскільки під час проведення перевірки бухгалтером суб`єкта господарювання була втрачена Книга обліку доходів і витрат за 2017-2018 роки.

Відповідно до положень п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат, форма якої та порядок ведення якої визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Позивач протягом 2017-2018 років перебував на загальній системі оподаткування, був платником податку на додану вартість та у відповідності до вимог Податкового кодексу України мав вести Книгу обліку доходів і витрат, а також зберігати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до положень п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

При цьому, відповідно до п. 44.5 ст. 44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

Згідно з положеннями п. 6.10 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого 24.05.1995 року наказом Міністерства фінансів України №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, у разі пропажі або знищення первинних документів, облікових регістрів і звітності керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення.

Крім того, положеннями п. 1.4.7.1 «Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків», затверджених наказу ДФС від 31.07.2014 року №22 передбачено, що у разі надходження до органу ДФС за місцем обліку від платника податків повідомлення про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів такий орган ДФС повідомляє про такий факт відповідний територіальний орган ДФС, що здійснює (очолює) перевірку.

У разі якщо під час проведення документальної перевірки або у будь-який час після прийняття рішення про проведення перевірки до її початку до відповідного територіального органу ДФС, що здійснює (очолює) таку перевірку, надійшло повідомлення платника податків про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів, у зв`язку з чим особами, які здійснюють (очолюють) перевірку, обґрунтовано встановлено неможливість подальшого проведення перевірки або її початку у терміни, визначені у наказі, такі особи складають акт про неможливість проведення перевірки та на підставі цього акта органом ДФС, який здійснює (очолює) перевірку, видається наказ про перенесення термінів проведення такої перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що від позивача на адресу Арцизького ВП ГУ НП в Одеській області 19.02.2019 року надійшло повідомлення про те, що 19.02.2019 року на центральному ринку в м. Арциз бухгалтером втрачений пакет, в якому знаходилися Книги обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за 2017 і 2018 роки (Том XV, аркуші справи 196-197), а тому наказом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 №4 від 21.02.2019 року створена комісія для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин втрати документів (Том XV, аркуш справи 221) та про факт втрати Книг обліку доходів і витрат повідомлено Ізмаїльське управління ГУ ДФС в Одеській області заявою від 22.02.2019 року (Том XV, аркуш справи 198).

Оскільки ведення Книг обліку доходів і витрат фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 є обов`язковим, Книги обліку доходів і витрат позивача за 2017-2018 роки мали бути надані позивачем податковому органу на письмовий запит №446/К/15-3213-05-09 від 15.01.2019 року (Том XV, аркуші справи 243-245), в акті перевірки №441/15-32-13-05/ від 18.03.2019 року зазначено про не можливість встановлення причин розбіжності між сумою доходів зазначеною в деклараціях та сумою фактично отриманих доходів, не можливість визначення сум витрат, які зазначені в Книзі обліку доходів і витрат та перенесені до податкової звітності, в даному випадку, суд вважає, що відповідач не міг проводити перевірку позивача та безпідставно не переніс терміни її проведення до дати відновлення Книг обліку доходів і витрат позивачем у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Враховуючи зазначені обставини дії відповідача щодо не надання позивачу передбаченого Податковим кодексом України строку для поновлення втрачених документів, не зупинення (перенесення) терміну проведення перевірки та продовження перевірки за відсутності втрачених документів є протиправними, а тому і всі наслідки проведення такої перевірки, зокрема, оскаржувані рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, у т.ч. майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com Б.г.І. проти Молдови», і «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії»).

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерело права.

Відповідачем не обґрунтовано неможливість перенесення терміну проведення перевірки позивача, необхідність проведення перевірки незважаючи на втрату документів без надання часу для їх відновлення, а навпаки в акті зазначено про неможливість визначити причини розбіжностей в даних щодо доходів і витрат позивача у податковій звітності та за наявними первинними документами, в акті перевірки зазначено про надання первинних документів та аналіз податковим органом рахунків позивача, даних АІС «Податковий блок», АІС «Архів електронної звітності», ЄРПН, однак не має посилання на конкретні первинні документи, які досліджувалися та бралися до уваги податковим органом, тобто, з акту перевірки вбачається, що фактично відповідачем досліджувалися тільки електронні бази податкового органу.

Відповідач посилається на витребування під час проведення перевірки у позивача первинних документів листом від 26.02.2019 року та відмову позивача від отримання цього запиту, а також відмову позивача в наданні первинних документів (Том XV, аркуш справи 246-250), однак позивач не підтверджує ці обставини, доказів, які б підтверджували вручення позивачу запиту та відмову в наданні документів, до суду не надано, а у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідач в акті перевірки зазначає про те, що позивачем занижений валовий дохід за 2017 рік в сумі 9658,12 грн., за 2018 рік в сумі 100000 грн., що підтверджується даними розрахункових рахунків, однак встановити причини розбіжностей між сумою доходу, відображеною в деклараціях та фактично отриманим доходом не можливо в зв`язку із не наданням Книги обліку доходів і витрат щодо суми 9658,12 грн., а щодо суми 100000 грн. відповідач зазначає про не включення до доходу коштів, що надійшли від ПАТ «Арцизький завод продтоварів» як компенсації за охорону орендованого майна.

Суд звертає увагу на те, що позивач повідомив податковий орган про втрату Книг обліку доходів і витрат, відповідач протиправно не переніс терміни проведення перевірки позивача та в акті зазначив про не можливість встановлення причин розбіжностей за відсутності Книги обліку доходів і витрат, а тому висновки про заниження доходу на суму 9658,12 грн. є не обґрунтованими та не підтвердженими під час перевірки.

Щодо грошових коштів в розмірі 100000 грн. від ПАТ «Арцизький завод продтоварів» позивач зазначив, що висновки податкового органу є помилковими, оскільки позивачем не включено до доходу одноразову безповоротну фінансову допомогу на розвиток підприємництва в розмірі 100000 грн., а сума коштів, яка надійшла від ПАТ «Арцизький завод продтоварів» включена до доходу.

Так, розпорядженням Арцизької районної державної адміністрації Одеської області №568А/-2018 від 04.12.2018 року позивачу надана одноразова безповоротна фінансова допомога за програмою підтримки малого підприємництва в Арцизькому районі на 2018-2020 роки (Том XVI, аркуш справи 127-129), яка не є доходом від здійснення підприємницької діяльності, є державною допомогою та не має включатися до доходу позивача.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані, Книга обліку доходів і витрат позивача під час перевірки не була надана, а тому з підстав, зазначених вище такі висновки податкового органу є не обґрунтованими та не правомірними.

Відповідно до положень п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отримання доходів належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому, не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Податковим органом в акті перевірки зазначено про завищення позивачем витрат в 2017-2018 роках, що встановлено шляхом розрахунку собівартості виготовленої та реалізованої позивачем продукції (насіння фасованого в асортименті), при якому взято до уваги придбання солі, пакувальних матеріалів, насіння, тощо, однак суд не може погодитися з правомірністю такого розрахунку та безперечного встановлення податковим органом при проведенні такого розрахунку завищення витрат, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося раніше, позивачем втрачені Книги обліку доходів і витрат за 2017-2018 року, податковим органом такі Книги не досліджувалися, не наданий позивачу час для їх відновлення та без цих Книг не можливо встановити які саме витрати позивач включив до податкової звітності.

Розрахунок собівартості виробленого та реалізованого позивачем товару є не точний та не може безперечно визначити точну суму витрат, яку завищено позивачем, оскільки фізична особа - підприємець ОСОБА_1 в процесі виготовлення товару (фасованого насіння) використовує Технічні умови (ТУ У 15.3--001:2017, погоджені належним чином та перевірені центром стандартизації, метрології та сертифікації (Том XVII, аркуші справи 93-106), відповідно до яких маса нетто пакувальних одиниць може мати відхилення в вазі від 4,5 % до 9% в залежності від номінальної кількості нетто.

Крім того, податковим органом не враховано при розрахунку собівартості готової продукції різниці вологості прийнятої сировини та готової продукції, олійну домішку, сміттєву домішку, норми природного убутку насіння при зберіганні, тощо, що також визначено в ТУ У 15.3--001:2017.

В даному випадку відповідач не довів та не може довести завищення витрат та визначити розмір такого завищення не маючи всіх необхідних величин для такого розрахунку.

Щодо тверджень відповідача про не пов`язаність придбання будівельних матеріалів та ремонту орендованих приміщень з господарською діяльністю позивача та як наслідок завищення витрат позивачем, суд також не може погодитися з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Між ПАТ «Арцизький завод продтоварів» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 3 січня 2017 року укладений договір оренди №03/01/17, відповідно до умов якого позивач отримав в оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (Том XV, аркуші справи 199-201, 203). Відповідно до умов зазначеного договору поточний та капітальний ремонт приміщень здійснює орендар. Зазначений об`єкт оренди 3 січня 2017 року переданий орендарю за актом приймання передачі (Том XV, аркуші справи 199-202).

В отриманих від ПАТ «Арцизький завод продтоварів» в оренду приміщеннях позивач провів ремонтні роботи, витрати по проведенню яких включив до інших витрат, що відповідає положенням п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Відповідачем не заперечується наявність первинних документів щодо проведення ремонтних робіт, поставки матеріалів, зазначені документи також надані до суду та не заперечується фактичне проведення робіт, однак відповідач зазначає, що ці витрати не є іншими витратами та не пов`язані з господарською діяльністю позивача.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки ремонтні роботи проведені позивачем в виробничих приміщеннях, в яких позивач здійснює господарську діяльність на території, яка використовується позивачем для виробництва фасованого насіння.

Позивачем надані до суду первинні документи, які підтверджують понесені позивачем витрати, як на виробництво товару, так і на проведення ремонтних робіт, до яких податковий орган зауважень не мав.

Враховуючи не обґрунтованість висновків податкового органу щодо заниження позивачем валового доходу та завищення валових витрат, необґрунтованим та не правомірним є висновок про заниження позивачем сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень п. 2 ч. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» для фізичних осіб - підприємців базою нарахування єдиного внеску є отриманий дохід від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, однак оскільки суд, з підстав зазначених вище, прийшов до висновку про не правомірність висновків податкового органу щодо заниження позивачем доходу, то й відсутні підстави для нарахування позивачу єдиного внеску, а тому оскаржувані позивачем рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 10.04.2019 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.04.2019 року №Ф- є також протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 16.1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Позивач є платником цього збору, об`єктом оподаткування є дохід, однак враховуючи висновки суду про протиправність тверджень відповідача про його заниження, відсутні підстави для нарахування йому військового збору, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції з постачання товарів/послуг, постачання яких розташоване на митній території України.

Згідно з положеннями п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів.

Відповідно до положень п. 198.1, 198.3, 198.5 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом звітного періоду у зв`язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідач зазначає в акті перевірки про те, що придбання будівельних матеріалів та ремонт орендованих у ПАТ «Арцизький завод продтоварів» приміщень позивачем не може бути підставою для формування податкового кредиту, оскільки ці операції не пов`язані з господарською діяльністю позивача, однак, як судом вже зазначено вище, такий висновок податкового органу є не обґрунтованим, оскільки ремонтні роботи проведені позивачем в виробничих приміщеннях, в яких позивач здійснює господарську діяльність на території, яка використовується позивачем для виробництва фасованого насіння, тобто, такі операції пов`язані з господарською діяльністю позивача.

При цьому, відповідач не зазначає про відсутність, або неналежне складання будь-яких первинних документів щодо зазначених операцій та такі документи містяться в матеріалах справи, а тому висновки податкового органу в цій частині є не обґрунтованими.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що позивачем не правомірно включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість за операціями з придбання паливно-мастильних матеріалів, щодо яких відсутні документи про їх використання в господарській діяльності позивача.

Суд не погоджується з таким висновком податкового органу, з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявна первинна документація щодо придбання позивачем паливно-мастильних матеріалів та ці обставини відповідачем не заперечуються.

Позивачем під час розгляду справи надані пояснення про те, що ним в господарській діяльності використовується автонавантажувач (реєстраційний номер НОМЕР_6 , тип палива - дизель), який йому належить на праві власності (Том XVI, аркуші справи 132-133), а також використовуються транспортні засоби: ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ГАЗ 5312, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ЗИЛ 4331, реєстраційний номер НОМЕР_4 , за договорами позичок, що підтверджується відповідними договорами, актами приймання-передачі транспортних засобів, копіями свідоцтв про їх реєстрацію, тощо (Том XV, аркуші справи 211-218, Том XVI, аркуші справи 130-131, 134).

Крім того, позивачем надано до суду накази про створення комісії для визначення норм витрат пального, акти проведення замірів витрат пального, накази про затвердження норм витрат пального, рапорти по роботі навантажувача, подорожні листи, видаткові накладні (Том XVI, аркуші справи 135-250, Том XVIІ, аркуші справи 1-76), які підтверджують використання транспортних засобів в господарській діяльності позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про пов`язаність використання палива з господарською діяльністю позивача та наявність у позивача підстав для формування податкового кредиту за рахунок придбання паливно-мастильних матеріалів.

Щодо висновків податкового органу про заниження позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість, суд вважає, що відповідач не довів таке заниження, посилається виключно на дані ЄРПН та податкову звітність позивача шляхом співставлення податкового кредиту контрагентів позивача та податкових зобов`язань позивача, не встановив наявність або відсутність поставки товару по операціям, щодо яких позивач не визначив зобов`язання, тощо.

Крім того, як вже судом зазначалося раніше, відповідач безпідставно не переніс терміни проведення перевірки в зв`язку із втратою документів, не дав можливість відновити втрачені документи, а тому наслідки такої перевірки судом не можуть вважатися правомірними.

Враховуючи викладені обставини, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, а також податкове повідомлення-рішення від 10.04.2019 року №, яким до позивача застосований штраф в розмірі 50% суми податку на додану вартість, на яку не зареєстровані податкові накладні, також є протиправними та підлягають скасуванню.

Під час розгляду справи по суті судом допитані в якості свідків бухгалтер ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка підтвердила втрату документів та повідомлення податкового органу про такі обставини, однак цей факт не був взятий до уваги інспектором та ним було зазначено про можливість проведення перевірки за первинними документами.

Допитана в якості свідка ревізор-інспектор ГУ ДФС в Одеській області - ОСОБА_3 , яка безпосередньо проводила перевірку зазначила, що Книги обліку доходів і витрат для неї не мають значення, оскільки перевірка проведена за первинними документами, а розрахунок собівартості виготовленого позивачем товару робився виходячи з тих первинних документів щодо придбання та продажу товару, які були у позивача.

Однак, ці свідчення не спростовують обставин, встановлені судом, в акті перевірки зазначено про неможливість встановити підстави розбіжностей в доході та витратах за відсутності Книг обліку доходів і витрат, а розрахунок собівартості проданого позивачем товару не враховує похибок в вазі та убутку сировини при її зберіганні та термічній обробці, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 13447 грн. у відповідності до ст. 139 КАС України має бути стягнута з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправними дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо не надання позивачу 90 денного строку для поновлення втрачених документів, щодо не зупинення та проведення документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 10.04.2019 року №, №, №, №, визнання протиправною та скасування вимоги від 10.04.2019 року №Ф-, визнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2019 року №- задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо не надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 90 денного строку для поновлення втрачених документів, щодо не зупинення та проведення документальної планової виїзної перевірки фінансово-господарської діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства щодо укладення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 року №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 року №Ф-.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 10.04.2019 року №.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір у розмірі 13447 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23.09.2019 року.

Суддя Л.І. Свида

.