Справа № 300/600/19
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 рокуЛьвів№ 857/6358/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі за її позовом до Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя у І інстанції Лучко О.О.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 15 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними та скасувати висновки про внесення змін до актового запису цивільного стану Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - ВДРАЦС) від 20 липня 2018 року та 27 лютого 2019 року, а також зобов`язати відповідача внести зміни в актовий запис про народження № 64 від 20 травня 1965 року, складений виконкомом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області на ОСОБА_1 , а саме внести зміни у відомість про матір, де виправити національність ОСОБА_2 з «українка» на «полька», та внести зміни в актовий запис про шлюб № 25 від 13 листопада 1963 року, складений виконкомом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , де виправити національність нареченої ОСОБА_2 з «українка» на «полька».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019року у справі № 300/600/19 у задоволенні вказаного позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що у актовому записі про народження у відомостях про національність матері позивача та при реєстрації шлюбу у графі національність нареченої помилок допущено не було.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене судове рішення скасувати та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що предметом розгляду даної справи вважає не визначення приналежності особи до певної національності, а законність висновку та його відповідність проаналізованим відповідачем документам. Вважає такі висновки протиправними, а тому просить їх скасувати.

У поданому апеляційному суду відзиві на апеляційну скаргу ВДРАЦС звертає увагу апеляційного суду, що жодним документом не підтверджено національність матері позивачки «полька». У зв`язку із цим було складено висновки про неможливість виправлення в актових записах національності з «українка» на «полька». Вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, у липні 2018 року позивачка звернулась до ВДРАЦС з приводу внесення змін до актового запису про народження № 64 від 20 травня 1965 року, складеного виконкомом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області на ОСОБА_1 , а саме: у відомостях про матір виправити національність ОСОБА_2 з «українка» на «полька»; в актовому записі про шлюб № 54 від 13 липня 1985 року, складеного виконкомом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області на ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , виправити національність нареченої з «українка» на «полька»; в актовому записі про розірвання шлюбу № 35 від 12 березня 1993 року, складеного Галицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області на ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , виправити національність дружини з «українка» на «полька».

Відповідно до висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану ВДРАЦС від 20 липня 2018 року позивачці відмовлено у зміні вказаних відомостей, оскільки інститут національності в Україні відсутній, а держава Україна, діючи відповідно до стандартів Європи, не передбачає фіксації відомостей про національність у будь-якому документі, у тому числі, який ідентифікує особу, тим самим не втручаючись в особисте життя громадян.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до ВДРАЦС з приводу внесення змін до актового запису про шлюб № 25, складеного 13 листопада 1963 року виконкомом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, а саме: у відомостях про дружину виправити національність ОСОБА_2 «українка» на «полька». Згідно із висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану ВДРАЦС від 27 лютого 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у зміні вказаних відомостей з тих же причини.

Вважаючи протиправними висновки про внесення змін до актового запису цивільного стану ВДРАЦС від 20 липня 2018 року та від 27 лютого 2019 року, позивачка звернулася до адміністративного суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного спору, оскаржуваним висновкам та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ (далі - Закон № 2398-VІ) регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першої статті 6 Закону № 2398-VІ встановлено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону № 2398-VІ державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Частиною 1 статті 22 цього ж Закону передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

При цьому, частиною 5 статті 9 Закону № 2398-VІ встановлено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), в пункті 1.1 яких визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 2.5 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Пунктом 2.6 Правил передбачено, що разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Пунктом 2.7 вказаних Правил встановлено, що на підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови в цьому.

Відповідно до пункту 2.11 Правил факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Як передбачено пунктом 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Підпунктом 2.13.12 пункту 2.13 Правил, яким визначаються підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до пункту 2.15 Правил передбачено випадки, коли складається висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, відповідно до пункту 2.15.9 цього пункту висновок складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості).

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 5 від 19 лютого 2019 року, у актовому записі за № 64 від 20 травня 1965 року про народження ОСОБА_1 , національність її матері - ОСОБА_2 - вказано як «українка».

З Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 8 від 04 липня 2018 року видно, що у актовому записі про шлюб № 25 складеному 13 листопада 1963 року виконкомом Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, у відомостях про дружину - ОСОБА_2 - вказано національність «українка».

Окрім того, відповідно до посвідки про народження НОМЕР_1 від 21 листопада 1945 року мати позивачки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Її національність не вказано. У погосподарській книзі селищної ради депутатів трудящих смт. Бурштин Галицького району Івано-Франківської області національність ОСОБА_2 вказано «українка».

Приписами статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Таким чином, матір позивачки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16), за життя не проявляла волевиявлення на внесення змін відомостей щодо своєї національності з «українка» на «полька» в офіційні документи, що не заперечується ОСОБА_1 .

На переконання апеляційного суду, наведене дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 при житті обрала свою національність.

Таким чином, слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що у актовому записі про народження у відомостях про національність матері позивачки та при реєстрації шлюбу у графі національність нареченої, відповідачем помилок допущено не було. При цьому, позивачкою не надано жодного документа, який би свідчив про помилки у зазначенні національності її матері, що допущені у актовому записі про народження позивача та шлюбу її матері.

Окрім того, слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які відображають певні особисті немайнові права особи, після смерті особи не можуть здійснюватися на захист прав померлої особи. Спадкоємець померлої особи, звертаючись щодо внесення таких змін стосовно померлого, має на меті захист свої власних прав, свобод та інтересів.

Разом із тим, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі стверджує про те, що її приналежність до польського народу визнана Урядом Республіки Польща шляхом надання їй посвідчення Карти поляка, а отже відсутні підстави для висновку про те, що наявність у актах цивільного стану відомостей щодо приналежності її матері до українського народу будь-яким чином зачіпає інтереси позивачки.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного нею рішення суду.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 300/600/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор