Справа № 260/537/19
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2019 року м. Ужгород№ 260/537/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Дору Ю.Ю..

за участі:

секретаря судового засідання Гулай М.В.,

представника позивача Маги А.В.,

представника відповідача Кремер Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода» (далі позивач, КП «ВУВКГ міста Ужгорода») звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Закарпатській області), в якій просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.04.2019 року №; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь КП «ВУВКГ міста Ужгорода» понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що Головним управлінням ДФС у Закарпатській області камеральну перевірку проведено з порушенням 30 денного терміну для проведення камеральної перевірки, встановленого в п.200.10 ПК України.

У заяві про часткову зміну (доповнення) підстав позову позивач посилається на наявність судових рішень, що набули законної сили, якими встановлено ряд обставин щодо порушень при веденні облікової картки платника, які призвели до завищення розміру податкового боргу, штучної затримки своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань та завищеного нарахування штрафних санкцій, що і відобразилося на періоді, який охоплювався перевіркою 11.03.2019 року. Так, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду по справі №807/1896/14 від 03.09.2014р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015р. по справі №10249/14 встановлено, що відповідач при веденні облікової карки платника податку на прибуток позивача авансові платежі з податку на прибуток за 2013 рік (щомісячна сума 225123грн) включив до податкового боргу раніше, ніж податок на прибуток на суму 2701471грн, задекларований позивачем відповідно до декларації за 2012 рік, внаслідок чого було порушено вимоги частини 1 п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України щодо черговості погашення податкового боргу. Не зважаючи на наявність судових рішень, що набули законної сили, відповідач не здійснив відповідні зміни в обліковій картці платника податку на прибуток позивача.

Позивач посилається у позовній заяві та у заяві про часткову зміну (доповнення) підстав позову, що протягом всього періоду з моменту набуття чинності Податковим кодексом України в 2011 році, податковий орган вів облік погашення податкових зобов`язань і податкового боргу всупереч вимогам п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження за вказаною позовною заявою.

27.05.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позивачем не було в повній мірі з`ясовано предмет камеральної перевірки. Так, відповідно до акту камеральної перевірки від 11.03.2019 р. №374/12-03/03344326 перевірка проводилась на підставі п.76.3 ст.76 Податкового кодексу України щодо несвоєчасної сплати податку на прибуток (код бюджетної класифікації 11020201) по деклараціях з податку на прибуток за 2017 рік (звітні податкові періоди: три квартали, рік). Пункт 200.10 статті 200 ПК України регулює питання проведення камеральних перевірок, зокрема термінів таких перевірок, у зв`язку із поверненням сум бюджетного відшкодування, а пунктом 76.3 ст.76 ПК України вказано, що камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначені ст.102 ПК України.

Відповідач наголосив, що постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 по справі №807/1896/14, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 №10249/14, на які посилається позивач, не стосуються правильності, повноти та своєчасної сплати податкових зобов`язань та розстрочених сум відповідно до судових рішень. Дані рішення судів визначають виключно правомірність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань щодо дотримання строків сплати авансових внесків (перерахування) по декларації з податку на прибуток за 2012 рік та по рішенню ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 по справі №807/1896/14 визнано протиправними дії ДПІ у м. Ужгороді по проведенню 14.04.2014р. документальної позапланової перевірки КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгорода», визнано незаконним та скасовано наказ ДПІ у м. Ужгороді від 11.04.2014р. №424 «Про проведення перевірки суб`єкта господарювання». Отже, вказані рішення судів не знімають обов`язку з КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгорода» дотримання строків сплати узгоджених податкових зобов`язань.

Відповідач вказує, що згадувана позивачем норма статті 131 ПК України визначає порядок сплати пені, нарахованої за невиконання податкового зобов`язання. Тобто пеня виникає у день сплати узгодженого грошового зобов`язання та набуває статусу податкового боргу. Також вказана правова норма кореспондує із нормою підпункту 87.9 статті 87 ПК України (чинній в редакції на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Таким чином, законодавець визначив, що пріоритетним є погашення податкового боргу причому у відповідному порядку. Враховуючи зазначене, законодавець з метою унормування сплати (або погашення) ввів правило за яким в першу чергу погашається податковий борг: податкове зобов`язання, штрафна санкція, тобто погашається в порядку черговості його виникнення та пеня нарахована на дані прострочені платежі.

Якщо платник не погашає у повному обсязі весь податковий борг, то його всі поточні нарахування відповідно до поданих декларацій також стануть в день узгодження податковим боргом та будуть погашатися в порядку черговості його виникнення та на кожне нарахування по такій податковій декларації у день такого погашення буде нараховано пеню, а згодом застосовано штрафну санкцію. Дана норма міститься у ст. 87 та ст. 131 ПК України.

Крім того, відповідач вказував, що КП «ВУВКГ міста Ужгорода» визнало борг по податку на прибуток, який утворився станом на 30 вересня 2016 року у судовій справі № 807/1099/16 від 28.10.2016 року.

У судовому засіданні 11 вересня 2019 року представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник відповідача заперечила проти позовних вимог з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачем на підставі пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.76.1, п.76.2 ст.76 ПК України проведено камеральну перевірку КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода» () за результатами якої складено акт від 11.03.2019 р. №374/12-03/03344326.

Актом камеральної перевірки встановлено несвоєчасну сплату податку на прибуток (код бюджетної класифікації 11020201) згідно поданих КП «ВУВКГ міста Ужгорода» податкових декларацій з податку на прибуток за три квартали 2017 року (граничний термін сплати 19.11.2017р.) та за 2017 рік (граничний термін сплати 11.05.2018р.).

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі ПК України) (у редакції чинній на час проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування відомостей, які свідчать про допущені платником податків порушення термінів сплати, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 120№, ст.120І, 123, 126 ПК України.

З 1 січня 2017 року підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України доповнений абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п.76.3 ст.76 ПК України камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України, яка регулює строки давності та їх застосування, визначено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.113.1 ст.113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Крім того, статтею 114 ПК України чітко визначено строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Так, пунктом 114.1 статті 114 ПКУ вказано, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Таким чином, статті 113 та 114 ПК України кореспондуються із статтею 102 ПК України в частині строків для застосування штрафних (фінансових) санкцій до платників податків.

На підставі акта перевірки від 11.03.2019р. № 374/12-03/03344326 відповідач прийняв 02.04.2019 р. податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість визначеного п.57.1 ст.57 ПК України на підставі п.126.1 ст.126 ПК України за затримку на 186 та на 74 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 1493275,00грн до позивача застосовано штраф в розмірі 20 відсотків у сумі 298655,00 за платежем податок на прибуток підприємства.

Згідно з пп. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При погашенні податкового боргу платниками податків, податковий орган керується п.87.9 ст. 87 ПК України, згідно якого у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Суд критично ставиться до доводів позивача, що не зважаючи на наявність судових рішень, що набули законної сили, відповідач не здійснив відповідні зміни в обліковій картці платника податку на прибуток. Оскільки, судом встановлено, що постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 по справі №807/1896/14, ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 №10249/14, на які посилається позивач, визначають виключно правомірність проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Так, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.09.2014 по справі №807/1896/14 визнано протиправними дії ДПІ у м. Ужгороді по проведенню 14.04.2014р. документальної позапланової перевірки КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгорода», визнано незаконним та скасовано наказ ДПІ у м. Ужгороді від 11.04.2014р. №424 «Про проведення перевірки суб`єкта господарювання». Відповідно вказані рішення судів не знімають обов`язку з КП «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Ужгорода» щодо дотримання строків сплати узгоджених податкових зобов`язань.

Крім того, суд відхиляє твердження позивача, що податковий орган всупереч вимогам п. 131.2 ст. 131 ПК України розподіляв здійснені підприємством платежі в рахунок погашення крім основного боргу, також і в погашення нарахованих штрафних санкцій і пені та зазначає наступне.

Відповідно до пункту 131.2 статті 131 ПК України (чинній в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Визначена вище норма статті 131 ПК України визначає порядок сплати пені, нарахованої за невиконання податкового зобов`язання.

Тобто пеня виникає у день сплати узгодженого грошового зобов`язання та набуває статусу податкового боргу.

Також вказана правова норма кореспондує із нормою підпункту 87.9 статті 87 ПК України (чинній в редакції на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, законодавець визначив, що пріоритетним є погашення податкового боргу, зокрема у відповідному порядку.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (чинній в редакції на час виникнення спірних правовідносин) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Отже, законодавець визначав що податковий борг складається із наступних елементів: грошове зобов`язання, яке в свою чергу може включати штрафні санкції, пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України (чинній в редакції на час виникнення спірних правовідносин) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У Податковому кодексі України під терміном грошове зобов`язання зазначається як окремо податкове зобов`язання так і окремо штрафну (фінансову) санкцію, так і два даних елемента одночасно.

Згідно статті 131 ПК України, передбачено поділ нарахованого платежу на дві складові: податковий борг (податкове зобов`язання, штрафна санкція, пеня) та податкове зобов`язання, штрафна санкція по яким не настав строк сплати. Другим важливим критерієм є дата виникнення кожного елементу як податкового боргу так і поточного платежу, оскільки податковий борг виникає після закінчення строку сплати.

Згідно норм ПК України, в першу чергу погашається податковий борг: податкове зобов`язання, штрафна санкція, тобто погашається в порядку черговості його виникнення та пеня нарахована на дані прострочені платежі.

Якщо платник не погашає у повному обсязі весь податковий борг, то його всі поточні нарахування відповідно до поданих декларацій також стануть в день узгодження податковим боргом та будуть погашатися в порядку черговості його виникнення та на кожне нарахування по такій податковій декларації у день такого погашення буде нараховано пеню, а згодом застосовано штрафну санкцію.

Окрім цього згідно п.2 гл.1 розд. VI Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016, № 422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за №751/28881, (далі - Порядок) у разі наявності у платника податкового боргу кошти, що надходять від такого платника або в результаті здійснених щодо стягнення податкового боргу, простроченої заборгованості органами ДФС (Державної виконавчої служби України, органами Казначейства) заходів, зараховуються в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником: у першу чергу кошти зараховуються в рахунок погашення основної суми боргу, далі - в рахунок погашення штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих на такий борг, в останню чергу - в рахунок погашення пені, нарахованої на такий борг.

Судом встановлено, що згідно інтегрованої картки КП «ВУВКГ міста Ужгорода» з податку на прибуток 24.05.2018 року КП «ВУВКГ міста Ужгорода» із затримкою більше 30 календарних днів сплатило 2465 226,81 грн. згідно платіжного доручення від 24.05.2018 №64 (а.с.а.с.90-93).

Отже, суми платежу здійснені підприємством були зараховані в рахунок погашення наявного податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Податкового кодексу України та згідно приписів статті 2 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на сукупність встановлених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 02.04.2019 відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач при його прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" (вул. Митна, буд.1, м.Ужгород, Закарпатська область,88000, ) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м.Ужгород, вул.Волошина, буд.52, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.04.2019 року № відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України повний текст рішення складено та підписано 19.09.2019 року.

СуддяЮ.Ю. Дору