Справа № 520/7488/19
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2019-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 р. № 520/7488/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, оформленого протоколом №11 від 31.05.2017 року, протоколом №41 від 31.05.2017 року відносно ОСОБА_1 та наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (проспект Тракторобудівників, б. 144, м. Харків, 61121, ) відновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.11.2016 року видану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;

- визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2017 року громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

- зобов`язати Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22Б, ) поновити нарахування та виплату пенсії громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.04.2017 року;

- скасувати постанову №2012/23682/10155.1/23 від 31.05.2017 року начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про припинення щомісячної страхової виплати громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, 61200, м. Харків, майдан Конституції, буд.1, Палац праці, 3 під`їзд, 4 поверх) поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.06.2017 року;

- допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення пенсії та щомісячної страхової виплати за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він є громадянином України, пенсіонером, який отримує пенсію за віком та страхові виплати. Позивач був вимушений покинути місце свого проживання через проведення бойових дій та антитерористичної операції і переїхати до Московського району м. Харкова, де став на облік та отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, яке є правонаступником Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, проте з01.04.2017 р. відповідачем припинено виплату пенсії, у зв`язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи. Як стало відомо позивачу з відповіді Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 було скасовано. Крім того, постановою №2012/23682/10155.1/23 від 31.05.2017 року начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області припинено нарахування та виплата щомісячної страхової виплати. На думку позивача, скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, виданої на ім`я позивача, та припинення виплати йому пенсії та страхових виплат є протиправними, оскільки порушують права позивача на пенсійне забезпечення та соціальні гарантії.

Ухвалою суду від 22.08.2019 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачам, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.09.2019 р. замінено Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м. Харків, 61022).

Представником відповідача, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, 04.09.2019 р. надано відзив на позов, відповідно до якого він проти заявленого позову заперечував, вказав, що оскільки проживання ОСОБА_1 у м. Харкові не підтверджене, позивач не має статусу внутрішньо-переміщеної особи, відповідно , підстави для проведення страхових виплат у відділенні Фонду відсутні.

Представником відповідача, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, 10.09.2019 р. надано відзив на позов, відповідно до якого він проти заявленого позову заперечував, вказав, що наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №8 ОСОБА_1 була скасована, оскільки під час проведення фактичного місця проживання позивача, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї на момент перевірки позивач був відсутній за місцем проживання. Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 є незаконними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, який є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, 19.09.2019 р. надано відзив на позов, відповідно до якого він зазначив, що проти заявленого позову заперечує, оскільки нарахування та виплату позивачу пенсії припинено у зв`язку із скасуванням довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Таким чином, відповідач діяв у межах чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.11.2016 р. Попереднім місцем проживання позивача є м. Ровеньки Луганської області. Внаслідок проведення АТО позивач був зареєстрований у АДРЕСА_3 за АДРЕСА_4 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримував пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, з 01.04.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зупинило виплату пенсії ОСОБА_1 згідно підпунктів 4 і 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365 з підстав скасування довідки внутрішньо переміщеної особи у зв`язку із незнаходження позивача за місцем фактичного проживання/перебування.

Крім того, ОСОБА_1 отримував страхові виплати в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, однак, з 01.06.2017 р. виплати Відділенням припинені на підставі Протоколу від 30.05.2017 р. №41 Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова у зв`язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи.

Судом встановлено, що до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради 28.03.2017 р. надійшов лист від Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації від 27.03.2017 р. №01-46/04/3238 щодо проведення додаткових перевірок фактичного місця проживання внутрішньо перемішених осіб (підстава лист Служби безпеки України від 16.03.2017 р. №70/8-4119).

На виконання зазначеного листа, державним соціальним інспектором управління було проведено перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1 , згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї на момент перевірки був відсутній за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_5 .

Протоколом №11 засідання робочої групи щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова від 31.05.2017 р. було ухвалено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 підлягає скасуванню відповідно до п.2, абз.2 п.4, п.9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 № 365.

Наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради №40 від 31.05.2017 р. «Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №8 ОСОБА_1 була скасована.

На засіданні комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м. Харкова від 31.05.2017 р. (протокол №41) ухвалили, припинити виплати всіх видів соціальних допомог ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог в частині скасування рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, оформленого протоколом №11 від 31.05.2017 року, протоколом №41 від 31.05.2017 року відносно ОСОБА_1 та наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 відносно ОСОБА_1 та зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради відновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.11.2016 року, видану ОСОБА_1 та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана позивачу, в наказі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 р. №40 визначено п.п.5 п.1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", п. 3,4,6,7,8 Порядку №365.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є: дані, отримані з відповідних державних реєстрів; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону.

Як передбачено положеннями п. 3 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення та/або робочі групи, що утворюються з представників територіальних підрозділів МВС, ДМС, СБУ, Національної поліції, Держфінінспекції, Держаудитслужби та Пенсійного фонду України за рішенням районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - робоча група) також можуть проводити додаткові перевірки фактичного місця проживання/перебування внутрішньо перемішеної особи із складенням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Відповідно положень п.6 Порядку №365, за відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або робочої групи робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї і залишає внутрішньо переміщеній особі повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Як передбачено п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого Постановою КМУ № 365, соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому, суд зазначає, що положеннями ст. 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII встановлено, що внутрішньо перемішені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо перемішеними особами.

Відповідно до приписів ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом під час розгляду справи, зі змісту наказу начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради "Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи" від 31.05.2017 р. №40 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 скасована на підставі п.п.5 п.1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

При цьому, зі змісту норми пп. 5 п. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" вбачається, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є встановлення факту того, що особа подала завідомо недостовірні відомості.

Однак суд зазначає, що до суду не надано жодних доказів подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей.

Інформація, яка зазначена в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.05.2017 р. про те, що на момент перевірки особа ВПО була відсутня, не є беззаперечним доказом того, що позивач повернувся до покинутого місця постійного проживання чи надав завідомо недостовірні відомості.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувані у даній справі позивачем рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, оформлені протоколом №11 від 31.05.2017 року, протоколом №41 від 31.05.2017 року відносно ОСОБА_1 та наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 відносно ОСОБА_1 є необґрунтованими та порушують права позивача, а тому підлягають скасуванню в цій частині.

Оскільки, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради прийняло рішення про скасування довідки "Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи" ОСОБА_1 та відповідно до Порядку № 509 має обов`язок невідкладно внести до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб запис про скасування дії довідки, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради відновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.11.2016 року видану ОСОБА_1 та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Стосовно вимог визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2017 року громадянину України ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії громадянину України ОСОБА_1 з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.04.2017 року, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Як встановлено судовим розглядом справи зі змісту відзиву на позов, поданого до суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відповідачем було зупинено нарахування та виплату пенсії позивачу, як внутрішньо переміщеній особі на підставі інформації Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради відповідно до п.9, п.14 Порядку №365.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, вказаною нормою визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

При цьому, суд зазначає, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем виплату пенсії позивачу припинено з 01.04.2017 р. у зв`язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", яка в свою чергу була скасована у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання позивача.

Водночас, суд зазначає, що не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченими законом підставами для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Також суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституційним Судом України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважено, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Також у рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейським судом з прав людини вказано, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу.

При цьому, суд наголошує, що з аналізу положень Закону № 1058-IV припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Як передбачено положеннями пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Підпунктом 2 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 передбачено, що соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі: встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Як передбачено частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеного у рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Отже, відповідач, припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2017 року здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, що фактично призвело до втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним, а тому, дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2017 року громадянину України ОСОБА_1 є протиправними.

Також, суд зазначає, що з огляду на обставини того, що судовим розглядом справи встановлено протиправність наказу начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 відносно ОСОБА_1 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, то суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.04.2017 року.

Щодо позовних вимог про скасування постанови №2012/23682/10155.1/23 від 31.05.2017 року начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про припинення щомісячної страхової виплати громадянину України ОСОБА_1 та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат громадянину України ОСОБА_1 з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.06.2017 року, суд враховує таке.

Гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею третьою Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп. 1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до ч. 1ст. 46 Закону №1105-XIV, страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

У відзиві на позов відповідач обґрунтовує свою позицію з посиланням на Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 №1706-VII, а також на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365 "Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі постанова №365) та постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 "Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції" (далі Порядок №20).

Зокрема, у разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу (абз. 3 п. 2 Порядку №20).

Як встановлено судом, страхові виплати позивачу було припинено у зв`язку із скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Водночас, ч. 1 ст. 46 Закону №1105-XIV такої підстави для припинення страхових виплат не встановлено.

Підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач, не є законами, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до ч.7 ст.47 Закону №1105-XIV, якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо припинення страхових виплат є протиправними, суперечать чинному національному законодавству, а тому адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в частині скасування спірної постанови та поновлення нарахування та виплату позивачу страхових виплат.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення суд зазначив, що наведених вище міркувань Європейському суду з прав людини достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні від 08 липня 2004 року "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем "Молдавської Республіки Придністров`я". Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як вже зазначалось судом вище, рішення Європейського суду з прав людини є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах "Пічкур проти України", "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що припинення нарахування та виплати пенсії та страхових виплат позивачу було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах Верховний Суд сформулював раніше, зокрема, у постановах від 13 березня 2018 року (справа № 235/4162/17), 20 березня 2018 року (справа № 234/2389/17), а також у рішенні від 03 травня 2018 року у зразковій справі № 805/402/18 (провадження № Пз/9901/20/18).

Стосовно вимоги допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення пенсії та щомісячної страхової виплати за один місяць, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено негайне виконання рішення суду щодо присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення пенсії та щомісячної страхової виплати за один місяць.

Крім того, позивачем подано до суду клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, в якому позивач просить у разі задоволення позовних вимог подати звіт про виконання судового рішення по справі, з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідачів, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ними дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_1 ) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (просп. Тракторобудівників, буд. 144, м. Харків, 61121, код 25864181), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м. Харків, 61022, код 14099344), Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (м-н Конституції, буд.1,Палац Праці,3 під., 4 пов., м. Харків, 61200, код 41313928) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, оформленого протоколом №11 від 31.05.2017 року, протоколом №41 від 31.05.2017 року відносно ОСОБА_1 та наказ начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від 31.05.2017 року № 40 відносно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (проспект Тракторобудівників, б. 144, м. Харків, 61121, ) відновити довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 18.11.2016 року видану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та внести відповідний запис до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення нарахування та виплати пенсії з 01.04.2017 року громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, м. Харків, 61022, код 14099344) поновити нарахування та виплату пенсії громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з виплатою усієї заборгованості за період її несплати, починаючи з 01.04.2017 року.

Скасувати постанову №2012/23682/10155.1/23 від 31.05.2017 року начальника Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про припинення щомісячної страхової виплати громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (, 61200, м. Харків, майдан Конституції, буд.1, Палац праці, 3 під`їзд, 4 поверх) поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат громадянину України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з виплатою усієї заборгованості за період їх несплати, починаючи з 01.06.2017 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення пенсії та щомісячної страхової виплати за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин