Справа № 206/4299/19
Суддя: Кушнірчук Р. О.
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/4299/19
Провадження 2-а/206/81/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Савченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області рядового поліції Лісового Миколи Миколайовича про скасування постанови та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону №1 патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області рядового поліції Лісового Миколи Миколайовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №13297256 від 15.07.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень та закриття провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 15.07.2019 року позивач керував транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS 26.440 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки ВЕСТТ НОМЕР_2 (номерний знак НОМЕР_3 ). На 78 км автомобільної дороги М-05 Київська область ТЗ було зупинено інспектором роти №1 батальйону №1 патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області рядовим поліції Лісовим Миколою Миколайовичем та винесено постанову серії ЕАВ №1329725. В постанові зазначено, що водій керував ТЗ з напівпричепом ВЕСТТ днз НОМЕР_3 , на якому перевозив великогабаритний вантаж, а саме комбайн, ширина якого 3,75 м без автомобіля прикриття зазначеного в дозволі, чим порушив п. 22.5 ПДР України, та накладено штраф у розмірі 510,00 гривень. Позивач вважає складену відносно нього постанову незаконною та зазначає, що відповідно до дозволу №67 НГ від 05.06.2019, він має право на перевезення вантажу параметри якого не більше: ширина до 3,75 м., довжина до 22 м., висота до 4,49 м., загальною вагою - до 40,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь до 11 т. і вантаж має виступати на задній габарит ТЗ не більше 1,5 м, та виділено два транспортних засоби для супроводження автомобілем прикриття марки FIAT NUOVO DOBLO, д.н. НОМЕР_4 , та Ford Transit, д.н. НОМЕР_5 . Позивач зазначає, що відповідно до п. 27 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затверджених постановою КМУ №30 від 18.01.2001 року, супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 метри чи довжину 24 метри. Вважає, що, виходячи з даної норми закону, він не потребував супроводу автомобіля прикриття. Також посилається на порушення працівниками поліції п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, згідно якого габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів, а також порушення п. 2 цього Порядку, згідно якого вимірювальним і зважувальним обладнанням вважаються технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики. Зазначає, що працівник поліції порушив норми чинного законодавства та взагалі не проводив вимірювання. Отже, виходячи з викладеного, позивач вважає, що дії відповідача щодо розгляду справи та винесення постанови є незаконними, а сама постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 липня 2019 року інспектором роти №1 батальйону №1 патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області рядовим поліції Лісовим Миколою Миколайовичем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1329725, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення 15 липня 2019 року о 01:46 годині на автомобільній дорозі М-05 78 км водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ з напівпричепом ВЕСТТ д.н.з. НОМЕР_3 перевозив великогабаритний вантаж, а саме комбайн, ширина якого 3,75 м без автомобіля прикриття зазначеного в дозволі, чим порушив п. 22.5. ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 22.5 ПДР за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно зі статтею 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до штрафу слугувало те, що позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно встановлені параметри (габарити) без супроводу автомобіля прикриття.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п. 7 вказаних Правил, дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на автомобіль MAN TGS 21.440, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , причіп ВЕСТТ номерний знак НОМЕР_3 , видано дозвіл № НОМЕР_6 від 05 червня 2019 року на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні із зазначенням маршрутів.

У дозволі зазначені параметри транспортних засобів: довжиною 22 м, шириною 3,75 м, висотою 4,49 м, загальною вагою 40 т, навантаження на найбільш навантажену вісь 11 т, вантаж виступає за задній габарит ТЗ 3,00 м. У пункті другому вказаного дозволу зазначені ТЗ виділені для супроводження. Строк дії вказаного дозволу з 06.06.2019 по 20.07.2019.

Отже, вказаний дозвіл не є одноразовий, а виданий на певний період, що не перевищує три місяці, а отже не може бути беззаперечним доказом перевезення вантажу позивачем, що перевищує нормативні габарити, що потребує супроводу автомобілем прикриття, в день складання постанови відповідачем.

Відповідно до пункту 27 Правил № 30 супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Таким чином, відповідач встановлюючи перевищення нормативних габаритів, що потребує наявність спеціального дозволу та обов`язкового супроводу автомобілем прикриття, на думку суду, повинен був навести у оскарженому рішенні результати вимірювання габаритів ТЗ та надати такі докази.

Відповідно до п. 1.10 ПДР габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Однак, факт перевищення нормативних габаритів ТЗ, що потребувало б обов`язкового супроводу автомобілем прикриття, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено, відповідно й підстави для притягнення позивача до відповідальності за порушення пункту 22.5 ПДР України відсутні.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Таким чином з огляду на вищевикладені норми та фактичні обставини справи, відповідачем не доведено факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України та не спростовано доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1329725 від 15 липня 2019 року.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин, постанова серії ЕАВ №1329725 від 15 липня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 242-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1329725 від 15 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, та провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст. 286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2 ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Р.О. Кушнірчук