Справа № 420/3938/19
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3938/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Сидорівського С.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Сільськогосподарського кооперативу Чапаєва про визнання протиправним рішення № 81 від 18.03.2019р. та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Сільськогосподарського кооперативу Чапаєва, в якій позивач просить:

визнати протиправною відмову (рішення № 81) Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до рішення від 18.03.2019 року про нарахування пенсійного стажу;

Зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок стажу громадянину України ОСОБА_1 з урахуванням його роботи на посаді тракториста в СК «Чапаєва» (колгоспу ім. В.І. Чапаєва) загальним терміном 28 років 5 місяців 23 днів.

Ухвалою суду від 04.07.2019 р. Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

19.07.2019 року (вх. № 26082/19) на виконання ухвали позивач надав до суду уточнений адміністративний позов, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 22.07.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

07.08.2019 року (вх. № 28228/19) від представника третьої особи до суду надійшло повідомлення про неможливість прибуття за викликом суду, у зв`язку з чим, просив розглянути справу за відсутністю представника третьої особи.

02.08.2019 року (вх. № ЕП/5748/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

12.08.2019 року (вх. № 28821/19) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позовну заяву.

20.08.2019 року (вх. № 29804/19) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи без участі управління.

05.09.2019 року (вх. № 31681/19) представником позивача до канцелярії суду подано відповідь на відзив.

05.09.2019 року (вх. № 31708/19) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

05.09.2019 року (вх. № 31709/19) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.01.2019р. позивач звернувся до відповідача із заявою про підтвердження пільгового стажу роботи надавши при цьому копію трудової книжки, а також довідки яким підтверджується факт роботи трактористом-машиністом та періоди роботи. Рішенням № 81 від 18.03.2019 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Так, позивача було поінформовано, що до пільгового стажу роботи, який дає право на пільгову пенсію зараховано лише 7 років 8 місяців 12 днів при необхідних 20 роках, а тому у призначенні пенсії на пільгових умовах було відмовлено. Не погоджуючись з відмовою відповідача позивач, вказує, що наявність необхідного стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах підтверджено необхідними документами, а тому відмова є протиправною, що і стало підставою для звернення до суду з даними позовом.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому, в обґрунтування правової позиції, зокрема, зазначено, що позовні вимоги не визнаються та вказується, що для обрахунку пільгового стажу роботи позивачем не надано всіх документів на підставі яких можливо встановити необхідний пільговий стаж роботи, а тому у задоволенні його заяви було відмовлено.

У судове засідання 05.09.2019 року сторони по справі не з`явились, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, від позивача, відповідача та третьої особи в матеріалах справи наявні клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (надалі Порядок 18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (п. 2 Порядку 18-1).

Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії) (п. 3 Порядку 18-1).

Для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи:

1) заяву про підтвердження стажу роботи;

2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

3) трудову книжку;

4) документи, видані архівними установами, зокрема:

а) довідку про заробітну плату;

б) копії документів про проведення атестації робочих місць;

в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність).

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з досягнення віку 55 років, позивач 16.01.2019р. (а.с.34) звернувся до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з відповідним пакетом документів (а.с. 72-73).

Рішенням Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 18.03.2019р. № 81 позивачеві було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, але при цьому загальний страховий стаж станом на час звернення позивача, а саме 16.01.2019 року, підтверджено в розмірі 29 років 1 місяць 14 днів (а.с.28-29).

Згідно висновків відповідача позивачеві частково підтверджено стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме за період: з 10.01.1980р. по 30.10.1981р., з 18.11.1983р. по 31.12.1984р., з 01.01.1986р. по 31.12.1990р.

Загальний стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, за підрахунком відповідача склав 7 років 8 місяців 12 днів при необхідних 20 роках.

Як зазначив відповідач у відзиві на позов, відмова у призначенні пенсії на пільгових умовах мотивована тим, що трудова книжка не містить відомостей для підтвердження права робітника на пільгову пенсію (зайнятість повний робочий день, характер виконуваної роботи, відомостей в яких саме умовах працювала особа, первинні документи за час виконання робіт, періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу, назва професії або посади). Зокрема, у підтвердженні періода з 1991 року по 2008 рік роботи на посаді тракториста-машиніста відмовлено, оскільки відсутні документи, якими б підтверджувалась зайнятість протягом повного польового дня у виробництві сільськогосподарської продукції, а також відсутністю відомостей про закріплення позивача за трактором (а.с. 63).

Натомість, суд не погоджується з вказаним висновком враховуючи наступне.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні вказаного стажу роботи до спеціального, Відповідач 2 не взяв до уваги той факт, що згідно ч. 1 ст. 56, ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства у колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно п.в ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (далі за текстом Закон №1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії тракторист-машиніст, запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, в даному випадку 55 років, а також наявність відповідного стажу: загального 30 років та 20 років на посаді тракториста-машиніста.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач досяг 55 віку, загальний стаж роботи 29 років 1 місяць 14 днів.

Статтею 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи.

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

У відповідності до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.14 вищевказаної Інструкції, встановлено, що у графі 3 трудової книжки Відомості про роботу пишеться: прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та не потребує додаткових відомостей у разі наявності відповідних записів у ній.

Згідно копії трудової книжки позивача долученої до матеріалів справи вбачається, що позивач працював трактористом-машиністом в період з:

08.01.1980р. по 22.01.2000р., 23.01.2000р. по 20.07.2007р., 04.03.2008р. по 16.12.2018р.

Так, зайнятість повний робочий день у виробництві сільськогосподарської продукції, впродовж зазначеного періоду трудової діяльності, доводиться записами у трудовій книжці позивача, а саме прийнятими річними мінімумами трудової участі, виконанням ним таких мінімумів, розміром виплаченої зарплати (а.с. 27).

У відповідності до п.1 ст. 8 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом, осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи те, що перед призовом позивача на строкову службу в ради радянської армії позивач працював на посаді тракториста, яка дає право на призначення пільгової пенсії, період часу з вересня 1981 року по 20.12.1983 рік повинен зараховуватись до пільгового стажу на посаді тракториста.

За таких обставин, суд погоджується з позивачем, що при проведенні підрахунку пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції становить 28 років 5 місяців.

Згідно частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовуються до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (надалі Закон №1788), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-ІУ (надалі Закон №1058), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (надалі Порядок №637).

Пунктом "в" статті 13 Закону №1788, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

З нормами вказаної статті кореспондуються норми пункту 3 частини другої ст.114 Закону України №1058.

Відповідно до статті 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників за професією "тракторист-машиніст" роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №7.

До трактористів машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи ( на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Отже, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді тракториста-машиніста, безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Суд вважає, що позивач надав, як суду, так і відповідачам, докази які підтверджують факт його роботи трактористом - машиністом та безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві або на протязі календарного року в тваринництві. Таким чином, це дає право позивачу на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, позивач має право на отримання пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (місцезнаходження: 68609, м. Ізмаїл, вул. Кишинівська, 46; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Сільськогосподарського кооперативу Чапаєва (місцезнаходження: 68670, Ізмаїльський район, с. Саф`яни, вул. Чапаєва, 35; ) про визнання протиправним рішення № 81 від 18.03.2019р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову (рішення № 81) Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до рішення від 18.03.2019 року про нарахування пенсійного стажу.

Зобов`язати Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області провести перерахунок стажу громадянину України ОСОБА_1 з урахуванням його роботи на посаді тракториста в СК «Чапаєва» (колгоспу ім. В.І. Чапаєва) загальним терміном 28 років 5 місяців 23 днів.

Стягнути з Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 19.09.2019 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.