Справа № 260/517/19
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2019 року м. Ужгород№ 260/517/19
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, яким просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фону України Закарпатської області (правонаступником якого є Головне управління пенсійного фонду України Закарпатської області) від 11 грудня 2018 року № 154 про відмову в призначенні пенсії, в частині незарахування періодів роботи: з 19.11.1980 року по 27.04.1981 року в Виноградівському ПМК-2; з 25.01.1983 року по 08.09.1983 року в «Дрегельському ліспромгоспі об`єднання «Новгородліс»: з 06.05.1988 року 25.09.1988 року в радгоспі «В-Паденьгський»; з 26.05.1989 року по 20.09.1989 року в радгоспі «В-Паденьгський»: з 01.10.1989 року по 01.10.1990 року в колгоспі «Родина»; з 08.09.1998 року по 22.04.2002 року у виробничо-комерційній фірмі «Еліта»;

- зобов`язати Виноградівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до загального трудового стажу періоди роботи: з 19.11.1980 року по 27.04.1981 року в Виноградівському ПМК-2; з 25.01.1983 року по 08.09.1983 року в «Дрегельському ліспромгоспі об`єднання «Новгородліс»: з 06.05.1988 року 25.09.1988 року в радгоспі «В-Паденьгський»; з 26.05.1989 року по 20.09.1989 року в радгоспі «В-Паденьгський»: з 01.10.1989 року по 01.10.1990 року в колгоспі «Родина»; з 08.09.1998 року по 22.04.2002 року у виробничо-комерційній фірмі «Еліта»;

- зобов`язати Виноградівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області видати Довідку про наявний страховий стаж;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у відповідності до КАС України, судом прийнято рішення про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовна заява мотивована тим, що 11 вересня 2018 року позивачем було подано до Виноградівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області заяву про призначення пенсії по віку, до якої було подано наступні документи: паспорт; ІПН; трудову книжку серії НОМЕР_1 ; довідку з військомату від 07.12.2017 року № 8123; довідка про підтвердження стажу роботи в радгоспі-заводі «Берегівський» від 28.11.2017 року № 36; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.11.2017 року №37; архівна довідка від 12.11.2018 року № 01-27/950; архівна довідка від 12.11.2018 року № 01-27/951 від 23.06.2018 року № 1535; довідку про підтвердження пільгового характеру роботи від 11.05.2018 року № 1202; довідку від 11.05.2018 року № 1204; довідку від арбітражного керуючого про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії від 22.11.2018 року N 4; свідоцтво про народження сина, свідоцтво про укладення шлюбу.

04 січня 2019 року позивач отримав виписку з протоколу від 11.12.2018 року № 154 про відмову в призначенні пенсії. В протоколі зазначалось, що стаж роботи обчислений по матеріалам моєї справи становить 13 років 11 місяців при необхідному стажі не менше 25 років. Одночасно, зазначалось, що у зв`язку з порушенням інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року, загалом не враховано в загальний трудовий стаж 6 років 4 місяці 26 днів.

Такі висновки та дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву позивача, відповідно до якої зазначає, що чинним законодавством дуже чітко обумовлено умови набуття особи на пенсійне забезпечення, зокрема, для призначення пенсії за віком це досягнення пенсійного віку та необхідний страховий стаж. Тільки виконання цих двох умов у сукупності дає підстави для призначення пенсії, після здійснення усіх можливих дій для підтвердження стажу роботи позивача, з урахуванням чинних норм пенсійного законодавства, стаж роботи, обчислений за матеріалами справи ОСОБА_1 є недостатнім для призначення йому пенсії, тому відмова у призначенні пенсії є цілком законною та обґрунтованою.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

У вересні 2018 року позивач звернувся до Виноградівського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області з заявою про призначення йому пенсії за віком.

Згідно витягу з протоколу №154 від 11.12.2018 року вбачається, що відповідач не може зарахувати до загального стажу періоди роботи в «Дрегельськой леспромхоз обьединення «Новгородлес» з 25.01.1983п. по 20.09.1983р. та в совхозі ОСОБА_2 з 06.05.1988р. по 25.09.1988р., з 26.05.1989р. по20.09.1989 р. у зв`язку з тим, що порушено інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, а також період роботи в колгоспі «Родина» з 01.10.1989 р. по 01.10.1990р., тому що заявник не подав підтверджуючу довідку (ф-22), до загального стажу не зараховано період роботи у Виноградівській ПМК-2 з 19.11.1980р. по 27.04.1981р. оскільки згідно з архівної довідки №Т-281/07-08 від 18.12.2017р. у наказі №131-К від 19.11.1980р. про прийняття на роботу заявник значиться, як « ОСОБА_1 », що не відповідає паспортним даним, а також не зарахований період роботи в Виробничо-комерційній фірмі «Еліта» з 08.09.1998р. по 22.04.2002р. у зв`язку з тим, що порушено інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993р. та відсутнє нарахування заробітної плати згідно даних персоніфікованого обліку.

Загальним страховий стаж по наявних документах становить 13 років 11 місяців 9 днів.

Не погоджуючись з такими підрахунками позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Постановою Держкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, згідно п. 1.1 якої, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 12 березня 1976 року, позивач:

- з 19.11.1980 року по 27.04.1981 року працював у Виноградівському ПМК-2 водієм третього класу;

- з 25.01.1983 року по 08.09.1983 року працював в «Дрегельському ліспромгоспі об`єднання «Новгородліс» водієм третього класу;

- з 06.05.1988 року 25.09.1988 року працював на посаді каменяра в радгоспі «В-Паденьгський»;

- з 26.05.1989 року по 20.09.1989 року працював на посади тесляра в радгоспі «В-Паденьгський»;

- з 01.10.1989 року по 01.10.1990 року працював в колгоспі «Родина» на посаді водія третього класу;

- з 08.09.1998 року по 22.04.2002 року працював у виробничо-комерційній фірмі «Еліта» на посаді охоронця.

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, який завірений підписом та печаткою роботодавця.
Отже, суд дійшов висновку, що трудовою книжкою позивача підтверджено спірні періоди роботи, які зазначені вище.

Посилання відповідача у відзиві про те, що спірний період з - 19.11.1980 року по 27.04.1981 року у Виноградівському ПМК-2 позивачу не було зараховано, тому що у наданій позивачем архівній довідці прізвище позивача зазначена як « ОСОБА_3 », судом до уваги не береться, оскільки дана довідка підтверджує запис, який зроблено у трудовій книзі позивача, а також збігається із датами, якими було прийнято та звільнено позивача з роботи.

Доказів, що в спірний період на Виноградівському ПМК-2 позивач не працював, відповідачем не надано, тому відповідач зобов`язаний зарахувати до стажу вказаний період.

Крім того, як вбачається з виписки з протоколу №154 від 11.12.2018 року, відповідач протиправно відмовив позивачу в зарахуванні до стажу роботу з 26.05.1989р. по 20.09.1989 р. у зв`язку з тим, що порушено інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 року, оскільки на час заповнення трудової книги позивача в 1989 році інструкції №58 ще не існувало, відтак до спірних правовідносин слід застосовувати закон (інструкцію), що діяв на момент їх виникнення.

Також, суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що в період з 08.09.1998 року по 22.04.2002 року відсутнє нарахування заробітної плати в системі персоніфікованого обліку, оскільки такі періоди підтверджені трудовою книжкою позивача, які завірені підписом та печаткою роботодавця.
Належних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків покладено на страхувальника.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, наказу про звільнення з роботи, відсутність нарахування заробітної плати в системі персоніфікованого обліку за наявності належним чином оформленої трудової книжки, чи заповнення трудової книжки з помилками не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову. За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 77, 139, 162, 205, 243, 245, 246, 255, 262, КАС України, суд
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо неврахування до стажу роботи періодів роботи неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати до страхового стажу згідно записів в трудовій книжці час роботи з 19.11.1980 року по 27.04.1981 року в Виноградівському ПМК-2; з 25.01.1983 року по 08.09.1983 року в «Дрегельському ліспромгоспі об`єднання «Новгородліс»: з 06.05.1988 року 25.09.1988 року в радгоспі «В-Паденьгський»; з 26.05.1989 року по 20.09.1989 року в радгоспі «В-Паденьгський»: з 01.10.1989 року по 01.10.1990 року в колгоспі «Родина»; з 08.09.1998 року по 22.04.2002 року у виробничо-комерційній фірмі «Еліта».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Закарпатської області видати Довідку про наявний страховий стаж.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська області, 88008, ) сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Микуляк