Справа № 120/740/19-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/740/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

18 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача: Довбиша О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-АВТО" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-АВТО" до управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2019 року позивач ТОВ "Він-Авто" звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування постанов в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 19.02.2019 №089633, №089634, №089640 та №089641.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.06.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано постанови управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 19.02.2019 за №089633, №089634, №089641. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та надав неповну оцінку доказам наявним в матеріалах справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні клопотання відповідача про участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши, суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області шляхом проведення рейдової перевірки в м. Вінниця на АС-1, 05.02.2019 перевірявся автомобіль ПАЗ 32054 номерний знак НОМЕР_1 , 06.02.2019 перевірялися автомобілі ПАЗ 32054 номерний знак НОМЕР_1 та Богдан А-09202 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За результатами рейдових перевірок складено акти проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом: №142697 від 05.02.2019, згідно якого під час перевірки виявлено порушення, а саме, перевезення пасажирів без документів визначених у ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт": розкладу руху, схеми маршруту, таблиці вартості проїзду, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; №142805 від 05.02.2019, згідно якого під час перевірки виявлено порушення, а саме, перевезення пасажирів без документів визначених у ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт": тимчасового реєстраційного талону, схеми маршруту, розкладу руху; №142856 від 06.02.2019, згідно якого під час перевірки виявлено порушення, а саме, перевезення пасажирів без документів визначених у ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт": квитково-касового листа, індивідуально - контрольної книжки водія, схеми маршруту, розкладу руху автобуса; №142861 від 06.02.2019, згідно якого під час перевірки виявлено порушення, а саме, перевезення пасажирів без документів визначених у ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт": квитково-касового листа, схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду.

На розгляд справи про порушення з`явився директор ТОВ "Він-Авто" надав пояснення та відповідні документи щодо наступних актів: №142856 та №142861 квитково-касові листи, які не були взяті до уваги відповідачем, у зв`язку із невідповідністю формі; №142697 поліс №ЕР-120066752 від 05.02.2019, який не взятий до уваги відповідачем з підстав, що фактична його дія починається з 06.02.2019.

Стосовно акту №142805 представник відповідача вказує, що жодних пояснень чи документів не надано. Представник позивача в свою чергу, вказує що усі документи під час перевірки були оформлені та наявні у водія автобуса і пред`явлені для перевірки, а саме: тимчасовий реєстраційний талон, розклад руху та схема маршруту.

19.02.2019 відповідачем винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №089633 на суму 1700 грн., №089634 на суму 1700 грн., №089640 на суму 1700 грн., №089641 на суму 1700 грн., за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене азб.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи протиправними винесенні постанови позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що в акті перевірки №142805 від 05.02.2019 водій - ОСОБА_1 , з актом ознайомлений, від підпису відмовився (щодо постанови №089640 від 19.02.2019 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на суму 1700 грн. за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, перевезення пасажирів без документів: тимчасового реєстраційного талону, схеми маршруту, розкладу руху).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в частині постанов №089633 та №089634 від 19.02.2019, відсутні підстави для застосовування до позивача адміністративно-господарського штрафу з приводу відсутності у водія автобусу належним чином оформленого квитково-касового листа, оскільки форма та порядок ведення зазначеного документу не передбачені чинним законодавством.

В частині постанови №089641 від 19.02.2019, суд першої інстанції зазначив, що дослідивши наданий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-120066752 суд відхиляє позицію відповідача, що фактична його дія наступає з 06.02.2019, оскільки, строк дії договору в самому полісі зазначено з 05.02.2019 по 04.08.2019 включно.

В частині постанови №089640 від 19.02.2019, суд першої інстанції вказав, що жодних пояснень та документів щодо акту перевірки №142805 відповідачу не надано. Вказана обставина підтверджується записом в самому акті, згідно якого водій - ОСОБА_1 з актом ознайомлений, однак від підпису відмовився. З урахуванням цього, суд відхиляються доводи представника позивача щодо надання водієм під час перевірки усіх вказаних документів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції приходить висновку, що винесені відповідачем постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №089633, №089634, №089641 від 19.02.2019 є неправомірними та необґрунтованими.

Щодо постанови управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області від 19.02.2019 за №089640, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її скасування, оскільки, відповідачем спростовано доводи позивача та надано належні докази на обґрунтування своєї позиції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Тобто, з урахуванням ч.1 ст.308 КАС України підставою для перегляду рішення є відмова у задоволенні позовних вимог в частині постанови від 19.02.2019 №089640.

Згідно з ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Спірні відносини між сторонами у даній справі регулюються законом України "Про автомобільний транспорт", постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 25 лютого 2009 року "Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні", Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176, порядком розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 травня 2010 року № 278 тощо.

Закон України "Про автомобільний транспорт" № 3492-IV від 23.02.2006 визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з ст.3 ЗУ № 3492 визначено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 ЗУ № 3492 основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Згідно з положеннями ст.6 Закону України № 3492, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до ст.39 Закону України № 3492 автомобільні перевізники, водії, пасажир повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені вимоги до автомобільного перевізника. Автомобільний перевізник зокрема повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Згідно з ст.60 Закону України № 3492 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що постанову №089640 від 19.02.2019 прийнятою за порушення ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яку передбачена абз.3, ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за відсутність у водія належно оформленого квитково-касового листа постановлено стягнути з позивача 1700,00 грн.

Так, наказом Міністерства транспорту України від 31 травня 2000 року № 279 , зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 червня 2000 року за № 369/4590, було затверджено Інструкцію про порядок обліку бланків квитків на проїзд автомобільним транспортом та готівки, отриманої від перевезень пасажирів і багажу. Також додатком № 13 до цієї Інструкції було затверджено форму квитково-касового листа.

Однак, згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25 травня 2006 року № 503 наказ № 279 втратив чинність.

Колегія суддів зазначає, що квитково-касовий лист, який є пiдставою для облiку транспортної роботи, роботи водiїв та списання витраченого пального на загальний пробiг автобуса, а також для взаєморозрахункiв мiж перевiзником i замовником на надання транспортних послуг та згідно позиції позивача щодо заповнення квитково-касового листа у зручний час по суті нівелює саме існування такого документу та цілі, для яких такий документ введено.

Також, незважаючи на те, що законодавцем не передбачено вимог щодо порядку та часу заповнення квитково-касового листа, даний документ передбачено у переліку документів, на підставі яких виконуються регулярні пасажирські перевезення. Включення квитково-касового листа у перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, накладає відповідний обов`язок щодо його своєчасного заповнення.

Враховуючи той факт, що квитково-касовий лист на момент проведення перевірки заповнено не було тому колегія суддів погоджується з відповідачем, що виявлені у позивача під час перевірки порушення, зафіксовані в акті, становлять склад правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", і доводять правомірність накладання штрафу, а також правомірність винесення постанови №089640 від 19.02.2019. Разом з тим, цей факт підтверджує й ненадання водієм відповідних документів.

Стосовно необов`язковості наявності індивідуальної контрольної книжки та договору обов`язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків, колегія суддів зазначає наступне.

Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2010 року за № 811/18106 встановлені особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку .

Відповідно до п.1.5 зазначеного Наказу, робоче місце водія - місце за кермом транспортного засобу або місце, де він здійснює виконання своїх обов`язків, визначених трудовим договором; робочий час водія - час, протягом якого водій зобов`язаний виконувати свої обов`язки, визначені трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку; тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу.

Разом з тим, при здійсненні внутрішніх перевезень транспортний засіб перевізника не був обладнаний спеціальним технічним засобом - тахографом, який мав би забезпечити можливість перевірки дотримання водієм вимог чинного законодавства України відносно дотримання останнім у частині норм та вимог регулювання робочого часу та часу відпочинку при здійсненні перевезень автомобільним колісним транспортним засобом, що значною мірою впливає на безпеку руху та безпеку як самого водія, так і пасажирів колісного транспортного засобу.

Колегія суддів вказує, що поняття "ведення індивідуальної контрольної книжки водія", полягає не в тому, що вона є в наявності, а в тому, що до неї необхідно вносити відомості відносно кожної поїздки задля можливості перевірки дотримання вимог щодо робочого часу, періоду керування, перерви, часу відпочинку та обліку робочого часу.

Стосовно відсутності договору обов`язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, колегія суддів зазначає, що пунктом 4 Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959, визначено порядок здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті працівників транспортних підприємств незалежно від форм власності та видів діяльності, які безпосередньо зайняті на транспортних перевезеннях.

Згідно зазначеного положення страхувальниками водіїв є юридичні особи або дієздатні громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які є власниками транспортних засобів чи експлуатують їх і уклали із страховиком договори страхування.

Враховуючи вищезазначене, відсутність у позивача поліса обов`язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, під час проведення перевірки транспортних засобів, які йому належать на праві власності або перебувають у користуванні за договором, є порушенням вимог чинного законодавства.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині постанови від 19.02.2019 №089640.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Разом з тим, у відповідності до вимог ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних в цій частині.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-АВТО" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 вересня 2019 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.