Справа № 460/1858/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2019 року м. Рівне №460/1858/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просила суд зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 21.10.2017.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 є батьком малолітнього ОСОБА_2 та відповідно до рішення суду визнаний безвісно відсутнім. 17.07.2019 позивач звернулася до відповідача про призначення для її сина, ОСОБА_2 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Відповідачем відмовлено у призначенні такої пенсії у зв`язку з відсутністю у годувальника необхідного страхового стажу. Позивач відмову вважає протиправною, оскільки нормами чинного законодавства України встановлено право дитини особи, яка зникла безвісти, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника незалежно від тривалості страхового стажу такої особи.

Ухвалою суду від 12.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

28.08.2019 (у межах встановленого судом строку) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень відповідачем вказано, що відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника батько дитини, ОСОБА_3 , повинен мати страховий стаж 5 років. Відповідно до наданих позивачем документів страховий стаж годувальника становить 0 років. Відтак, підстави для призначення пенсії ОСОБА_2 у зв`язку з втратою годувальника відсутні.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на адміністративний позов, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , що підтверджується посвідченням особи серії НОМЕР_1 (а.а.с.13-14).

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.10.2017 у справі №562/3021/17-ц визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Оташі, району Дамал, Кандагарської області, Туречинна, безвісно відсутнім. Вказане рішення набрало законної сили 24.10.2017 (а.с.24).

17.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до Здолбунівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника для свого сина, ОСОБА_2 , з 11.10.2017 відповідно до рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області (а.с.25).

Листом від 26.07.2019 №А-4/02.10 позивачу роз`яснено порядок подання та оформлення документів для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зазначено, що відсутні підстави для призначення пенсії у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_3 відповідної кількості років страхового стажу (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу вимог статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі, зокрема, втрати годувальника.

Основні принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника є пенсійною виплатою, що призначається в солідарній системі (ч.1 ст.9 Закону №1058-IV).

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені положеннями статті 36 Закону №1058-IV, у силу вимог якої така пенсія призначається дітям незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» (ч.1 ст.36 Закону №1058-ІV).

Частиною другою статті 36 Закону №1058-IV передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону №1058-IV положення цього Закону, що стосуються сім`ї померлого, відповідно поширюються і на сім`ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» від 12.07.2018 №2505-VІІІ (далі - Закон №2505- VIII).

Зокрема, частина четверта статті 6 Закону №2505-VIII визначає, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням таких особливостей:

1) непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, які були на її утриманні, незалежно від наявного в особи, зниклої безвісти, страхового стажу, мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо інше не передбачено цим Законом. Дітям особи, зниклої безвісти, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні такої особи. Батьки і чоловік (дружина) особи, зниклої безвісти, які не були на її утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо внаслідок такого зникнення вони втратили джерело засобів до існування;

2) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника виплачується членам сім`ї особи, зниклої безвісти, з урахуванням положень цього Закону за весь час, протягом якого особа, зникла безвісти, зберігає цей правовий статус;

4) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника припиняється з дня, наступного за днем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти;

5) смерть особи, яка мала статус зниклої безвісти, чи визнання її померлою у встановленому законодавством порядку надає родичам такої особи право на звернення для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналіз зазначених норм Закону №1058-IV та Закону №2505-VIII, досліджених судом матеріалів справи вказує на те, що ОСОБА_2 відповідає критеріям, встановленим законодавством, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника члену сім`ї особи, зниклої безвісти, зокрема:

- ОСОБА_3 визнано особою, зниклою безвісти;

- ОСОБА_2 є його дитиною, тобто дитиною особи, зниклої безвісти, а тому вимога щодо перебування на утриманні в такої особи, на нього не поширюється.

Суд зазначає, що вказаними нормами однозначно визнано право дитини особи, зниклої безвісти, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника незалежно від тривалості страхового стажу такої особи (годувальника).

Згідно з частиною 1 статті 38 Закону №10258-ІV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Судом встановлено, що позивач, звертаючись до відповідача, подала необхідні документи, передбачені Порядком №22-1, а тому, враховуючи викладене, відповідач протиправно відмовив у призначенні такої пенсії її сину.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім встановлених законом випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника (пункт 3 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника 17.07.2019 . При цьому, ОСОБА_3 рішенням суду від 11.10.2017 визнаний безвісно відсутнім. Рішення набрало законної сили 24.10.2017.

Таким чином, позивач звернулася до органів Пенсійного фонду України після спливу 12 місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Відтак, підстави для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника з 21.10.2017 відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обгрунтував обставини, на яких грунтуються його заперечення, а позивач частково довела ті обставни, на яких грунтуються її вимоги.

Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У силу вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 384,20грн, сплачені згідно з квитанцією №0.0..1 від 06.08.2019 (а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, 7, м.Рівне, 33028, ) задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 17 липня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 384,20грн (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок), за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.