Справа № 686/19426/19
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/19426/19

Головуючий у 1-й інстанції: Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

19 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Фомової Інни Володимирівни на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2019 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області в особі інспектора сержанта поліції 1 батальйону 4 роти Фомової Інни Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області в особі інспектора сержанта поліції 1 батальйону 4 роти Фомової Інни Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2019 року позов задоволено. Скасувано постанову інспектора сержанта поліції 1 батальйони четвертої роти Фомової Інни Володимирівни УПП у Хмельницькій області серії ЕАВ №1324524 від 13 липня 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.І ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справу закрито.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанцції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги позивача, порушив вимоги матеріального та процесуального права, не дослідив в достатній мірі обставини справи.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в мотивувальній частині з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступні обставини.

Постановою інспектора сержанта поліції 1 батальйони четвертої роти Фомової Інни Володимирівни УПП у Хмельницькій області серії ЕАВ №1324524 від 13 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Правопорушення полягало в тому, що 13.07.2019 о 12 год.30 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом в населеному пункті рухався зі швидкістю 85 км/год. при дозволеній 50 км/год. чим перевищив допустиму швидкість на 35 км/год. чим, за твердженнями поліцейського, порушив п.12.4 Правил дорожнього руху.

Приймаючи оскаржуване рішення та скасовуючи постанову відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення. При цьому, мотивуючи рішення, суд, поміж іншого прийшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази, а саме відеозапис та фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam 000770, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 85 км/год., не дають можливості достовірно встановити місце фіксації швидкості транспортного засобу позивача, адже на них відображена фіксація швидкості руху автомобіля без співставлення з дорожніми знаками, іншими об`єктами, які б вказували на те, що транспортний засіб позивача на момент фіксації рухався з перевищенням швидкості.

Таким чином, на думку суду, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано достатніх доказів порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР України. Тобто, в порушення вказаних норм КУпАП відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався виключно власними припушеннями шодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Відповідно до стаття 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В апеляційній скарзі апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції, які слугували підставою для скасування оскарженої постанови, а саме - неможливістю встановити місце фіксації. Апелянт зазначає, що вказане твердження суду спростовується фрагментом схеми організації дорожнього руху автодороги "Н-03 Житомир-Чернівці", на якому зафіксовано, що на 277 км +500м знаходиться дорожній знак 5.45 "Початок населеного пункту".

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірно висновку щодо задоволення позовних вимог позивача, при цьому частково не погоджується з мотивами, вказаними в оскаржуваному рішенні. Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з оскарженої постанови, 13.07.2019 о 12 год.30 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом в населеному пункті рухався зі швидкістю 85 км/год. при дозволеній 50 км/год, тобто перевищив допустиму швидкість на 35 км/год. чим порушив ОСОБА_2 .12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якої до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортного засобу у населених пунктах, яка вимірювалась приладом TruCam 000770.

В матеріалах справи знаходиться диск з відеозаписом та фотознімком, здійсненого приладом TruCam 000770, а також фрагментом схеми організації дорожнього руху автодороги "Н-03 Житомир-Чернівці", на якому зафіксовано, що на 277 км +500м знаходиться дорожній знак 5.45 "Початок населеного пункту".

Однак, ці матеріали не можна вважати доказом того, що саме автомобіль позивача рухався із швидкістю 85 км/год.

Так, з фото, зробленого засобом вимірювальної техніки Trucam 000770, яке міститься в матеріалах справи не вбачається, що на останньому зафіксовано саме автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував позивач, оскільки із вказаного фото взагалі не видно номерного знаку автомобіля, який розміщено на фото.

Більше того, переглянувши відеозапис фіксації порушення, наданий відповідачем, неможливо ідентифікувати автомобіль, зокрема його номерний знак, який зафіксовано засобом вимірювальної техніки Trucam НОМЕР_2 , як такий, що рухався зі швидкістю 85 км/год.

Враховуючи встановлене, доводи відповідача щодо беззаперечного встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правоворушення, зокрема, перевищенні встановленої швидкості руху автомобіля, не підтверджуються наданими відповідачем доказами та не приймаються колегією суддів до уваги.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи відповідача про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, спростовано наявними у справі належними та допустимими доказами. При цьому, свідки вчинення позивачем адміністративного правопорушення та інші докази в розумінні ст. 251 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що постанова інспектора сержанта поліції 1 батальйони четвертої роти Фомової Інни Володимирівни УПП у Хмельницькій області серії ЕАВ №1324524 від 13 липня 2019 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Доказів, які б надали можливість апеляційному суду дійти протилежного висновку, відповідач, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КУС України, не надали.

Враховуючи, що будь-які докази, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, і які б вказували на порушення ним Правил дорожнього руху України, суду не надано, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, належним захистом порушеного права особи, є скасування оспорюваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2019 року відповідає не повністю, зокрема, щодо підстав скасування оскаржуваної постанови відповідача. В іншій частині, рішення суду першої інстанції прийнято правомірно і колегія суддів вважає його обгрунтованим.

За правилами ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції по суті спору частково не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, суд апеляційної інстанціїї вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Фомової Інни Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2019 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.