Справа № 200/11162/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 вересня 2019 р. Справа №200/11162/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Арестова Л.В. перевіривши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2019 року на адресу суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про:

- визнання протиправними дії головного державного виконавця Вівдділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича в частині прийняття постанови по накладення арешту на кошти Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» у зведеному виконавчому проваджені № 56037560, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , МФО 335106, відкритому в філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»;

- скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича «Про арешт коштів боржника» від 06.09.2019 року у зведеному виконавчому проваджені № 56037560, в частині накладення арешту на поточний рахунок Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», якій відкритий в філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Краматорськ Донецька область: № 99, МФО 335106;

- зобов`язання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича вчинити дії щодо винесення постанови про зняття арешту з коштів Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 , МФО 335106, відкритому в філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», не пізніше наступного дня з дня набрання судовим рішенням законної сили.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що подана позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" (далі-Закон N 3674-VI).

Частиною 1 ст. 4 Закону N 3674-VI передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі станом на 1 січня 2019 року становить 1 921,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону N 3674-VI, розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка становить 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, отже, за подання до адміністративного суду адміністративного позову з трьома немайновими вимогами позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 5 763,00 грн. (3 немайнові вимоги по 1921,00 грн. кожна).

В порушення вищезазначених вимог позивачем не надано документ про сплату судового збору.

Щодо клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк (ч.1 ст.133 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд зазначає, що судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом та вирішенням адміністративного позову, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст.133 КАС України, ст.8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог ст.133 КАС України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у ст.8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Суд зазначає, що позивачем до клопотання про відстрочення сплати судового збору не надано жодних доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, який би перешкоджав позивачу сплатити судовий збір.

Суд критично сприймає доводи позивача про тяжкий матеріальний (фінансовий) стан підприємства з підстав проведення АТО (ООС) з літа 2014 року, неможливості, виходячи з Ліцензійних умов на постачання природного газу, використання отриманих позивачем коштів не за цільовим призначенням, надання позивачем особливо важливих послуг населенню, арешту рахунків оскаржуваною постановою відповідача та постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 05.02.2018 р., майбутніх витрат позивача з урахуванням очікуваного доходу у 2019 році, наявності зобов`язань перед іншими суб`єктами господарювання, арешту майна підприємства з лютого 2018 року, триваючих бойових дій та кризи неплатежів за спожитий природний газ, виходячи з такого.

Відомості з відкритих джерел, зокрема, офіційного сайту позивача (http://oblgaz.donetsk.ua), свідчать, що підприємством, крім інших, надаються платні послуги, зокрема, виконання робіт з видачі технічних умов та погодження проектної документації, стягується плата за приєднання, що є стандартним, до газорозподільних систем, здійснення підключення газових мереж споживача до діючою системи газопостачання, обрізки діючого газопроводу, тощо, що спростовує доводи позивача про неможливість використання коштів від транспортування природного газу не за цільовим призначенням, а саме, для сплати судового збору, оскільки, з урахуванням вартості наведених послуг, суд вважає, що позивач мав реальну можливість сплатити судовий збір з інших, ніж кошти від транспортування природного газу, джерел.

Крім цього, суд приймає до уваги, що позивач має організаційну та, отже, фінансову можливість організувати та провести «Конкурс професійної майстерності слюсарів з експлуатації та ремонту ГРП ПАТ «Донецькоблгаз» (http://oblgaz.donetsk.ua/uk/mu-irc/mu-chytaite/mul-novyny-donetskoblhazu/637-konkurs-profesiinoi-maisternosti-sliusariv), та запрошувати до себе на роботу, зокрема, інженерів та начальників відділу (http://oblgaz.donetsk.ua/uk/home-ua-ua/mu-vakansii), що, на думку суду, ніяк не свідчить про важкий матеріальний стан позивача та неможливість сплати судового збору.

Щодо зауважень позивача про тривале погіршення фінансового стану підприємства починаючи з початку проведення АТО літом 2014 року, а згодом ООС, суд вважає за необхідне звернути увагу, що, згідно відомостей платформи Dozorro (https://dozorro.org/tender/search/?edrpou=03361075), позивачем, незважаючи на проведення АТО (ООС), було здійснено низку закупівель, зокрема, експертних послуг від 23.03.2018 на суму 7 500 000,00 грн., конструктивних матеріалів від 29.03.2017 на суму 750 000,00 грн, поліетиленової арматури трубопровідної від 24.01.2018 на суму 950 000,00 грн, тощо, що спростовує доводи позивача про незадовільний фінансовий стан підприємства.

З таких же підстав суд не приймає до уваги доводи позивача про арешт майна підприємства та наявності зобов`язань перед іншими суб`єктами господарювання.

Щодо арешту банківських рахунків позивача, суд зазначає, що, дійсно, позивачем наданий перелік заблокованих відповідачем рахунків, які використовуються позивачем, але, в суду відсутня інформація стосовно можливих інших рахунків позивача, які можуть бути використаними для оплати судового збору.

Суд зазначає, що правова позиція щодо необхідності підтвердження позивачем/заявником незадовільного майнового стану була викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №904/9117/17, в якій Верховний Суд вказав на те, що єдиною підставою для вчинення судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Також, Верховний Суд вказав на те, що вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, обґрунтування та доказування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням, але, переконливих доказів з цього приводу суду не надано.

Згідно частини 4 статті 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з п.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації (УНІФІКОВАНА СИСТЕМА ОРГАНІЗАЦІИНО-РОЗПОРЯДЧОІ ДОКУМЕНТАЦІІ, Вимоги до оформлювання документів, ДСТУ 4163-2003), відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, іі ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії? і проставляють нижче реквізиту 23 (підпису).

Суд констатує, що копії письмових доказів, що надані позивачем до позовної заяви, засвідчені у спосіб, що не повною мірою відповідає наведеним вимогам щодо засвідчення копії документа.

Так, до позовної заяви додана копія довіреності позивача від 03 червня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.11.2007 р. Костянтинівським МВ ГУ МВС України у Донецькій області). За цією довіреністю представникові, громадянину ОСОБА_1 , надано право завіряти копії документів.

У той же час, в порушення вимог п.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації (УНІФІКОВАНА СИСТЕМА ОРГАНІЗАЦІИНО-РОЗПОРЯДЧОІ ДОКУМЕНТАЦІІ, Вимоги до оформлювання документів, ДСТУ 4163-2003), не зазначена посада громадянина ОСОБА_1 , яку він займає, а на підтвердження його особи не наданий паспорт громадянина України із зазначеними у довіреності серії, номером, датою та місцем видачі, що унеможливлює для суду встановити особу громадянина ОСОБА_1 , та, відповідно, наявність в нього належних повноважень на засвідчення копій документів.

Додану до позовної заяви копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5006 від 28.03.2018 р. на ім`я ОСОБА_1 , суд до уваги не приймає, оскільки зазначений документ не є належним документом, що посвідчує особу та наділяє таку особу повноваженнями на засвідчення документів, з урахуванням виданої позивачем довіреності від 03.06.2019 р.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити даний позов без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про відстрочення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання дій державного виконавця протиправними, скасування постанови про накладення арешту на кошти боржника та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду квитанції про сплату судового збору в розмірі 5 763,00 грн, та надання суду належного документа, що посвідчує особу громадянина ОСОБА_1 з урахуванням змісту довіреності Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» від 03.06.2019 р.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Л.В. Арестова