Справа № 360/3502/19
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3502/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розлянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про оскарження незаконних дій суб`єкта владних повноважень, скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Лисичанського міського відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі відповідач, Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення у відношенні ОСОБА_1 постанов про накладення штрафу від 26.06.2019 ВП № 57968270 та від 26.09.2019 ВП 57968328;

- визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області Швалік О.В. про накладення штрафу від 26.06.2019 ВП № 57968270 та від 26.09.2019 ВП 57968328.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 16 лютого 2017 року Апостолівським районним судом Дніпровської області винесене заочне рішення про стягнення аліментів на утримання дружини позивача до досягнення дитиної трирічного віку у розмірі частини всіх доходів, починаючи з 22.12.2016 до 28.03.2019, але виконавчий лист був пред`явлений до відповідної виконавчої служби лише у грудні 2018 року. У зв`язку з чим у перший же день відкриття виконавчого провадження виникла заборгованість із сплати аліментів, строком більше двох років. Але, через те, що по незалежним від позивача наслідкам виникла заборгованість із сплати аліментів позивачем 08.03.2019 надано державному виконавцю письмові пояснення в яких зазначено, що позивач постійно працює, не знав про наявність заборгованості за виконанням заочного рішення, та попросив не застосовувати відносно нього штрафні санкції, оскільки заборгованість виникла не з його вини. 29.06.2019 позивач отримав постанову про накладення штрафу від 26.09.2019 ВП № 57968270 в сумі 9161,68 грн та від 26.09.2019 ВП № 57968328 в сумі 15228,38 грн.

Дії державного виконавця щодо накладення на нього штрафу позивач вважає незаконними, а постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню, оскільки заборгованість виникла не з вини позивача, а з вини самого стягувача.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.22-24).

Ухвалою суду від 12.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі (а.с.1,2)

Позивач у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі.

18 вересня 2019 року від представника Лисичанського МВ ДВС ГТУЮ у Луганській області надійшов відзив на позов від 17.09.2019 № 12317/176-41 (а.с.34-36), в якому він заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

22.12.2018 до Лисичанського МВДВС ГТУЮ у Луганській області від ОСОБА_2 надійшло дві заяви про примусове виконання рішення разом з виконавчими листами № 2/171/457/17 від 05.04.2018 та виконавчим листом № 2/171/458/17 від 05.04.2018, виданими Апостолівським районним судом Дніпровської області. 27.12.2018 державним виконавцем, на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 57968270 та № 57968328. Державний виконавець відповідно до ст. 18 п. 14 Закону України «Про виконавче провадження» неодноразово викликав боржника до Лисичанського МВДВС ГТУЮ у Луганській області, але боржник ОСОБА_1 не з`являвся. У телефонному режимі державним виконавцем боржнику було повідомлено про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за один рік по виконавчому провадженню № 57968270 та про наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка перевищує суму відповідних платежів за два роки по виконавчому провадженню № 57968328 для подальшого вирішення питання про сплату боргу. 28.03.2019 боржник з`явився до відділу та надав заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень з поясненнями по справі про стягнення аліментів. В поясненні боржник зазначив, що буде оскаржувати рішення Апостолівського районного суду Дніпровської області та його вини в несплаті аліментів немає тому, що він не знав про рішення Апостолівського районного суду Дніпровської області. Разом з тим, 30.01.2019 до відділу надійшла заява від боржника з квитанціями про сплату аліментів у кількості 14 штук за 2017- 2018 роки. Державним виконавцем було зроблено перерахунок боргу у зв`язку з частковою сплатою аліментів та винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Після отримання звітів з бухгалтерії державним виконавцем згідно частини 14 ст. 71 ЗУ Про виконавче провадження, пункт 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень було винесено постанову про накладення штрафу від 26.06.2019 року по виконавчому провадженню № 57968270 та постанову про накладення штрафу від 26.06.2019 року по виконавчому провадженню № 57968328.

На підставі зазначеного відповідач вважає свої дії законними, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 по справі № 171/2226/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку /доходу, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2016 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59,60).

Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2017 по справі № 171/2224/16-ц постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2016 року і до повноліття дитини (а.с.62,63).

22.12.2018 від ОСОБА_2 до відповідача надійшло дві заяви про примусове виконання рішень суду від 16.02.2017 по справам № 171/2226/16-ц та № 171/2224/16-ц (а.с.38,39).

27.12.2018 старшим державним виконавцем Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 57968328 з виконання виконавчого листа № 2/171/458/17, виданого 05.04.2018 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2016 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40,41).

27.12.2018 старшим державним виконавцем Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 57968270 з виконання виконавчого листа № 2/171/457/17, виданого 05.04.2018 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 грудня 2016 року і до повноліття дитини (а.с.42,43).

Відповідачем направлено на адресу позивача виклик державного/приватного виконавця від 04.01.2019 № 95, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до Лисичанського МВДВС ГТУЮ у Луганській області для сплати боргу за виконавчими документами або надати докази про сплату боргу (а.с.44,45).

30.01.2019 позивач надав заяву відповідачу про прийняття до виконання квитанцій про сплату аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки та просив здійснити перерахунок боргу (а.с.46).

У відзиві на позовну заяву зазначено, що на підставі квитанцій, наданих ОСОБА_1 , відповідачем здійснено перерахунок боргу, проте доказів на підтвердження зазначеного відповідачем не надано.

18.02.2019 старшим державним виконавцем Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 57968328, якою постановлено звернути стягнення на доходи позивача, який отримує дохід у ТОВ «Сіті-Енерджи» у розмірі 50% до повного погашення загального боргу у розмірі 51065,90 грн станом на 18.02.2019 (а.с.48,49).

18.02.2019 старшим державним виконавцем Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП № 57968270, якою постановлено звернути стягнення на доходи позивача, який отримує дохід у ТОВ «Сіті-Енерджи» у розмірі 50% до повного погашення загального боргу у розмірі 45868,80 грн станом на 18.02.2019 (а.с.50,51).

26.06.2019 старшим державним виконавцем Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області, у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 1 рік згідно розрахунку від 31.05.2019 за період з 22.12.2016 по 31.05.2019 включно, яка становить 45808,43 грн, винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у ВП № 57968270 у розмірі 9161,68 грн (а.с.52,53).

26.06.2019 старшим державним виконавцем Лисичанський МВДВС ГТУЮ у Луганській області, у зв`язку з наявністю у позивача заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 2 роки згідно розрахунку від 26.06.2019 за період з 22.12.2016 по 28.03.2019 включно, яка становить 50761,29 грн, винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 у ВП № 57968328 у розмірі15228,38 грн (а.с.54,55).

Зазначені в постановах про накладення штрафу розрахунки від 31.05.2019 та 26.06.2019 суду відповідачем також не надано. Вказане має значення для з`ясування правильності обчислення розміру штрафу, правомірність призначення якого перевіряється судом.

Суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно ст.1 Закону № 1404-VІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Приписами ст.5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, предметом оскарження у даній справі є постанови державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури стягнення аліментів з боржника.

Порядок стягнення аліментів визначений статтею 71 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до частини першої якої виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VІІІ за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Статтю 71 Закону "Про виконавче провадження" доповнено частиною чотирнадцятою згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018 року.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу, відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неправомірність застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів закріплений також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 у справі №6-2705цс16, підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Враховуючи те, що заборгованість позивача щодо сплати аліментів стягувачу утворилась з 2016 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абз.3 ч.14 ст.71 Закону №1404-VIII, введена лише з 28.08.2018, позивач не міг передбачити настання такої відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю такої сплати.

З огляду на викладені вище обставини, притягнення позивача до відповідальності за порушення, яке передбачено статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження", є неправомірним, оскільки позивач не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю такої сплати.

Відповідно до ст. 31 Закону № 1404-VІІІ виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 22.12.2018 до старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області Швалік О.В. надійшли дві заяви про примусове виконання рішень суду від 16.02.2017 по справам № 171/2226/16-ц та № 171/2224/16-ц, стягувачем та боржником в яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно. Зазначені провадження всупереч вимогам ст. 31 Закону № 1404-VІІІ не були об`єднані в зведене виконавче провадження.

Крім того, відповідачем суду не в повному обсязі надані матеріали виконавчого провадження, а в відзиві не зазначено, якій грошовій сумі дорівнює щомісячний розмір аліментів на дитину та на її матір, що мав сплачувати позивач; на яку суму позивач підтвердив сплату аліментів шляхом надання відповідних квитанцій, та за який період йому зараховано сплату аліментів в такий спосіб.

В оскаржених постановах зазначено, що позивач має заборгованість з виплати аліментів за період з 22.12.2016 по 28.03.2019, отже за повний період сплати аліментів, визначений в рішеннях суду.

За висновками суду, що вказані раніше, штраф може бути нарахований позивачу лише на суму заборгованості, яка утворилася після 28.08.2018 року.

Як зазначалося раніше, відповідачем не надані суду відповідні розрахунки від 31.05.2019 та від 26.06.2019, на підставі яких прийнято оскаржені постанови.

Отже відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду правомірності та обгрунтованості прийнятих ним рішень, що оскаржує позивач, не довів наявності підстав та правильності розрахунку накладених на позивача штрафних санкцій.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність постанов старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Швалік Оксани Миколаївни, винесених 26.06.2019 в рамках виконавчого провадження № 57968270 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у сумі 9161,68 грн та в рамках виконавчого провадження № 57968328 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у сумі 15228,38 грн.

Що стосується вимоги щодо визнання неправомірними дій Лисичанського міського відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області щодо винесення у відношенні ОСОБА_1 постанов про накладення штрафу від 26.06.2019 ВП № 57968270 та від 26.09.2019 ВП 57968328, суд вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків для особи. Правові наслідки для позивача несуть акти індивідуальної дії постанови про накладення штрафу. Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист права може бути здійснений лише за умови наявності порушення для особи прав.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2305,20 грн (а.с.30), з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 1536,80 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про оскарження незаконних дій суб`єкта владних повноважень, скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області Швалік О.В. від 26.06.2019 ВП № 57968270 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у сумі 9161,68 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області Швалік О.В. від 26.06.2019 ВП 57968328 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у сумі 15228,38 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лисичанського міського відділу державно виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (; місцезнаходження: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Менделєєва, 53) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; 93120, АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1536,80 грн (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя В.С. Шембелян