Справа № 300/1389/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2019 р. справа № 300/1389/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
за участю: секретаря судового засідання - Ткачук О.П.,
представника позивача Ступінського Я.В.,
представника відповідача Юрчука Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Зіра-Консалт"
до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області
Ухвалою суду від 03.07.2019, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на "17" липня 2019 року о 14:00 год (а.с.1-2).
На адресу суду, 16.07.2019, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки уповноваженого представника (а.с.48), у зв`язку з чим судом відкладено розгляд справи призначеної 17.07.2019 о 14:00 на 13.08.2018 о 14:00 год.
На адресу суду, 22.07.2019, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за №795/09-19-10-02 від 19.07.2019 (а.с.54-56), зі змісту якого Головне управління ДФС в Івано-Франківській області не погодилося із заявленими позовними вимогами та їх обґрунтуванням, оскільки позивач порушив норми законодавства під час провадження господарської діяльності. Відповідач зазначив, що в ході проведення перевірки і після неї не сформовано та не надано змінних звітів за формою №14-ГС та №17-НП, не зважаючи на вимогу про надання документів. Окрім цього, відповідачем зауважено, що для фіксації надходжень нафтопродуктів та скрапленого вуглеводного газу на АЗС ведеться один журнал обліку нафтопродуктів. На підставі зазначеного ревізором зроблений обґрунтований висновок про неналежне ведення обліку нафтопродуктів та СВГ на АЗС з магазином. Таким чином, на думку відповідача, спірне податкове повідомлення-рішення є законним та обґрунтованим.
Від позивача на адресу суду, 30.07.2019, надійшла відповідь на відзив за №296-07/19 від 29.07.2019 (а.с.58-59). Спростовуючи доводи, наведені у відзиві на позов, позивач вказав, що документи, на підставі яких вносяться записи до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні. Фінансова санкція може бути застосована до юридичної особи лише в тому випадку коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного положенням бухгалтерського обліку. Висновки податкового органу щодо того, що первинні облікові документи на товар мають зберігатися лише за місцем реєстрації товару не відповідає змісту закону. Акт перевірки не містить інформації щодо методів, способів та обладнання, якими проводилося зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів. В той же час, звіти за формою 14-ГС не належать до документів щодо обліку залишків товару, натомість застосовуються для обліку руху СВГ.
В підтвердження правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, 08.08.2019 на адресу суду від відповідача надійшла заява про долучення доказів (а.с.66).
У судовому засіданні, що відбулося 13.08.2019, у відповідача витребувано письмові пояснення з приводу розрахунку штрафних санкцій та встановлення суми необлікованих залишків товарних запасів, у зв`язку із чим відкладено розгляд справи на 09.09.2019 о 10 год. 00 хв.
У судовому засіданні, призначеному на 09.09.2019, представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві на позов. Що стосується розрахунку штрафних санкцій, зазначив, що у матеріалах справи міститься висновок щодо розрахункових сум штрафних санкцій, що підлягають застосуванню за результатом перевірок, інших розрахунків не проводилося, кількість і вартість необлікованих залишків нафтопродуктів і скрапленого газу не встановлювалася.
Розглянувши справу в порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши заяви по суті справи та письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд зазначає таке.
Головним управлінням Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області на підставі наказу про проведення фактичних перевірок №177 від 29.01.2019 (а.с.67), направлень на перевірку №619 та №620 від 19.02.2019 (а.с.68) здійснено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС з магазином розташованої за адресою: вул. Семашка, 175 А, смт. Бородянка, Київська область, суб`єкта господарської діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Зіра-Консалт", з питань регулювання обігу готівки, ведення касових операцій, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реєстрації, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами здійсненої перевірки складено акт №0338/1036/14/37951895 від 27.02.2019, згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем: - п.п.10.2, 10.3 та п.п.10.4 п.10, п.16 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 №281/171/578/155; - п. 9 Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводних скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспортування від 03.06.2002 №332; - п. 2, 11, 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; - п.44.3, 44.6, ст.44 Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями); - ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (зі змінами та доповненнями) (а.с.69-72).
На підставі акта перевірки №0338/1036/14/37951895 від 27.02.2019 та встановлених порушень п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.п. 54.3.3 п.54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ст. 20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №000212407 від 26.03.2019, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 4 220 617,48 грн (а.с.35).
Вважаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернувся із позовною заявою до суду.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг встановлені Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (надалі, також Закон №265/95). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Згідно з статтею 20 Закону №265/95, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Виходячи із доводів відповідача, контролюючий орган дійшов до висновку про неналежне ведення обліку нафтопродуктів та скрапленого вуглеводного газу (надалі, також - СВГ) у зв`язку з неподанням до перевірки змінних звітів №17-НП щодо нафтопродуктів та №14-ГС щодо скрапленого вуглеводного газу, а також через те, що для фіксації надходжень СВГ та нафтопродуктів на АЗС вівся один журнал обліку. При цьому відповідач визначив товарно-матеріальні цінності, які не обліковані у встановленому порядку щодо нафтопродуктів в розмірі 2 041 678,22 грн та щодо СВГ в розмірі 68 630, 52 грн.
Суд вважає такі доводи відповідача помилковими, з огляду на таке.
Відповідно до приписів пункту 1 Інструкції №281, ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів. Вимоги цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Підпунктом 4.2.5.1 Інструкції №281 передбачено, що об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються ПРК (паливороздавальні колонки) і ОРК (оливороздавальні колонки), що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.
Згідно з підпунктом 4.2.5.6 Інструкції №281, обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником сумарного обліку ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу. При цьому розбіжність за добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив.
Відповідно до приписів підпункту 5.4.1 Інструкції №281, з прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об`єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об`єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою № 1-ТТН (нафтопродукт) (далі ТТН), відповідність найменування, марки і виду ( залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град. С відповідно до ГОСТ 3900.
Підпунктом 10.2.10 Інструкції №281 передбачено, що на підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати прийнятий нафтопродукт за марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки), тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.
Згідно з підпунктом 10.3.1.1 Інструкції №281, розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО (реєстратор розрахункових операцій), які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315 (1315-2002-п).
Суд зазначає, що зауважень щодо функціонування чи неналежної роботи РРО щодо обліку палива під час перевірки не було, в акті перевірки не відображено.
Відповідно до підпункту 10.3.1.3 Інструкції №281, облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною АЗС, яка здійснює розрахунки із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.
Підпунктом 10.4.1 Інструкції №281 передбачено, що на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17-НП.
Згідно з підпунктом 16.1 Інструкції №281, матеріально відповідальні особи АЗС ведуть облік руху нафтопродуктів за марками і видами (для дизельного палива в залежності від масової частки сірки) нафтопродуктів у змінному звіті за формою № 17-НП, який складається у двох примірниках. Перший примірник разом з первинними документами здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається у матеріально відповідальної особи.
Відповідно до підпункту 16.2 Інструкції №281, бухгалтерські служби підприємств перевіряють та приймають змінні звіти з доданими до них первинними документами (ТТН, талони, відомості встановленої форми, супровідні відомості за інкасацією готівки та інші), перевіряють правильність перенесення показників лічильників ПРК, ОРК з попередньої зміни, звіти про обсяг реалізації і форми оплати за РРО, визначення фактичних залишків нафтопродуктів у резервуарах АЗС за результатами вимірювання, відображених у формі № 17-НП, та надходження готівки. Зроблені під час перевірки змінних звітів виправлення засвідчуються підписами операторів АЗС, керівника АЗС та головного бухгалтера або за його дорученням іншим працівником бухгалтерської служби підприємства.
Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту і використовується на газонаповнювальних станціях (ГНС), газонаповнювальних пунктах (ГНП), автогазозаправних станціях (АГЗС) та автогазозаправних пунктах (АГЗП) незалежно від форм власності встановлений Інструкцією про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально-побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженою Наказом Міністерства палива енергетики України 03.06.2002 № 332, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2003 р. за № 331/7652 (надалі, також Інструкція №332).
Відповідно до підпункту 6.3.2 Інструкції №332, для заправлення паливних балонів автотранспортних засобів СВГ на комерційних АГЗС (АГЗП) повинні застосовуватися колонки паливороздавальні для відпуску СВГ, вимоги до яких установлені Правилами користування засобами вимірювальної техніки у сфері торгівлі, громадського харчування та надання послуг (ПМУ 21-2001 (z0018-02).
Згідно з підпунктом 6.3.14 Інструкції №332, паливороздавальні колонки, що встановлені на комерційних АГЗС, мають функціонувати в системі з реєстратором розрахункових операцій, тип якого включено до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого Протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом при Кабінеті Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 14 (v0014229-02) (далі - Протокольне рішення). Реєстратори розрахункових операцій, що застосовуються, повинні відповідати технічним вимогам, що висуваються до спеціалізованих електронно-касових апаратів для автозаправних станцій, установлених додатком 7 до Протокольного рішення.
Пунктом 9.1 Інструкції №332 передбачено, що на АГЗС (АГЗП) проводиться оперативний контроль за кількістю СВГ, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманого і відпущеного СВГ. Кількісний облік руху СВГ на АГЗС (АГЗП) ведеться за змінним звітом за формою №14-ГС.
Відповідно до розділу 11 Інструкції №332, бухгалтерський облік руху СВГ здійснюється на підставі Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (996-14) та відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 р № 246 ( z0751-99 ) та зареєстрованого Міністерством юстиції України 2 листопада 1999 р за №751/4044. Податковий облік господарських операцій руху СВГ ведеться згідно із чинним законодавством України.
Таким чином, виходячи із приписів вказаних правових норм можна зробити висновок, що усі нафтопродукти та СВГ, які поступають на АЗС для продажу, у відповідній кількості заносяться до РРО, який і здійснює облік зазначених товарно-матеріальних цінностей.
Позивач у своїй господарській діяльності для обліку розрахункових операцій використовує РРО, який відповідає вимогам статті 12 Закону №265/95, протилежного відповідачем не доведено. Звітні документи РРО, а саме Z-звіт (фіскальний звітний чек) РРО за 24.02.2019 (а.с.22-23) та за 25.02.2019 (а.с.29-32) містять відомості, зокрема, про фактичні залишки пального та СВГ у літрах, кожного найменування у кожному з розхідних резервуарів. Також, для підтвердження належного обліку пального в РРО, позивачем під час перевірки надано фіскальний чек, Х-звіти РРО, що підтверджується відомостями, відображеними у акті перевірки (а.с. 70), а також 01.03.2019 направлено відповідачу акти оприбуткування надлишків палива від 23.02.2019 по 25.02.2019, акт оприбуткування НП в результаті контролю від 25.02.2019, акт оприбуткування СВГ в результаті контролю від 25.02.2019 (а.с.19, 20, 21, 27, 28, 33, 34). Таким чином, РРО здійснює точний та повний облік залишків товарних запасів за місцем їх продажу.
Суд звертає увагу, що відповідачем для обрахунку фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів взято відомості із обліку залишків товарно-матеріальних цінностей позивача, що абсолютно суперечить приписам статті 20 Закону № 265/95.
Комплексний аналіз змісту вищенаведених Інструкцій свідчить про те, що ведення підприємством на АЗС змінного звіту АЗС за формою №17-НП та №14-ГС передбачено для порядку приймання-передавання зміни на АЗС.
Не внесення оператором АЗС записів до змінного звіту АЗС за формою № 17-НП та №14-ГС, через його відсутність на момент перевірки, є порушенням порядку приймання-передавання зміни на АЗС, а не порушенням правил обліку нафтопродуктів.
Окрім цього, визначальним для встановлення факту реалізації необлікованих товарно-матеріальних цінностей є встановлення розбіжностей між даними обліку позивача та фактичними залишками товарно-матеріальних цінностей на АЗС, чого податковим органом зроблено не було.
Відповідних вимірювань чи обрахунків фактичних залишків нафтопродуктів та СВГ відповідачем на АЗС проведено не було і відтак ним не підтверджено існування об`єктивних відхилень наявних на АЗС нафтопродуктів та СВГ від даних обліку позивача.
Таким чином, висновок про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг» не підтверджується жодними доказами, а тому є безпідставним.
Окрім цього, суд зазначає, що в акті перевірки працівниками контролюючого органу встановлено факт відсутності змінного звіту оператора за формою №17-НП, №14-ГС та, як наслідок, порушення порядку ведення обліку товарів за місцем їх продажу та зберігання на загальну суму 2 110 308,74 грн.
Проте, як встановлено судом змінні звіти за формою №17-НП та №14-ГС встановленого зразка складаються оператором АЗС після завершення зміни у двох примірниках. Зміст звіту полягає у наведенні звітних, узагальнюючих даних про рух ПММ протягом робочої зміни. Судом встановлено, що змінні звіти за 25.02.2019 сформовані та направлені відповідачу поштою, що підтверджується копіями змінних звітів 17-НП (а.с.16-18; 24-26) та листом про направлення вказаних документів із відміткою про отримання 01.03.2019 (а.с.25).
Слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 18.04.2019, справа № 810/1782/13-а, адміністративне провадження №К/9901/912/18 підтримано позицію Верховного Суду України, висвітлену в постанові від 25.01.2018, справа №21-275а14 про те, що сама відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних за місцем реєстрації чи зберігання товару, не є підставою для застосування до юридичної особи фінансових санкцій, передбачених Законом №265/95. Тобто, важливо з`ясувати наявність або відсутність таких документів та місце їх знаходження.
Таким чином, висновок контролюючого органу про неналежний облік нафтопродуктів та СВГ внаслідок відсутності змінних звітів №17-НП та 14-ГС на АЗС в момент перевірки є передчасним та необґрунтованим.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.
Принцип добросовісності загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Учасниками справи не подано до суду доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому в суду відсутні процесуальні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Зіра-Консалт", адреса: вул. Галицька, буд. 67, офіс 305, м. Івано-Франківськ, 76019, .

Відповідач: Головне управління ДФС в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, .

Рішення складене в повному обсязі 19 вересня 2019 р.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.