Справа № 520/5507/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р.Справа № 520/5507/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,
Суддів: Мінаєвої О.М. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року, суддя Єгупенко В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 03.07.19 року по справі № 520/5507/19
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
про визнання протиправним та скасування протоколу,визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- визнати протиправну бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 грошової допомоги з підстав встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби на підставі довідки МСЕК від 17.11.2016;
- визнати протиправним та скасувати п. 62 протокол № 37 від 22.03.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової допомоги;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014.
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги позивачу з підстав встановлення позивачу інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби на підставі довідки МСЕК від 17.11.2016 згідно вимог ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в Порядку, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року;
- зобов`язати Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 подати звіт про виконання судового рішення.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзивів на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як свідчать матеріали справи, згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи, з 1983 року проходив службу у Збройних силах СРСР. Позивача звільнено зі строкової військової служби з Прикордонних військ КДБ СРСР 29.06.1985 року.
Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії від 04.11.2016 Серії 12ААА №459160 позивачу з 04.11.2016 вперше встановлено III групу інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15).
Довідкою МСЕК (серія 12 ААА № 459160 від 17.11.2016) підтверджується, що у зв`язку з пораненням, контузією і захворюванням, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, позивачу встановлено третю групу інвалідності.
Згідно копії витягу з протоколу № 3868 від 08.09.2016 засідання Центральної військово- лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень контузій, травм, каліцтв Міноборони, у колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с.16).
Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначення компенсаційних сум п. 62 протокол № 37 від 22.03.2019 позивачу було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з підстав встановлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу № 37 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 22.03.2019 року, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу відмовлено у призначенні виплати у зв`язку із тим, що заявником не було надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013р. №975. Також зазначено, що висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08.09.2016 №2236/ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії МОУ від 08.09.2016 № 3868, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених п.21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу Збройних Сил України, затвердженого наказом МОУ від 14.08.2008р. №402, які не подано на розгляд комісії. (а.с.11)
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок №975).
Даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Відповідно до п. 6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
Згідно матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з посиланням на неподання ним документу, що свідчить про причини та обставини поранення.
Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача колегією суддів встановлено, що підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги було те, що позивачем не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено п. 11 Порядку №975, а висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 2236/ж від 08.09.2016 року та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 3868 від 08.09.2016 року, не є документами, що свідчать про обставини отримання поранення.
Згідно з п. 11 Порядку №975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
При цьому, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
У постанові від 10.04.2019 року по справі №822/220/18 Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 729/426/17, від 21.08.2018 року у справі № 295/13892/16-а, від 23.10.2018 року у справі № 822/3005/17, від 11.12.2018 року у справі № 740/1538/17, від 29.01.2019 року у справі № 293/342/17, та, у розвиток позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.10.2018 року у справі № 265/7930/16-а, сформулювала наступний правовий висновок.
Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.
У контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги копії витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії та висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи не містять інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно із ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи №2236/ж від 08.09.2016 року та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 3868 від 08.09.2016 року, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, тобто не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії позивача.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, щодо необхідності надання позивачем документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Разом з тим, з матеріалів справи, а саме з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №459160, а також з витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 3868 від 08.09.2016, колегією суддів встановлено, що у позивача по справі встановлено як поранення, травма, контузія, та і захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Так, зі змісту витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №3868 від 08.09.2016 р. слідує, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обох рук та обох ніг (контузія головного мозку в 1985 році) рядового у відставці ОСОБА_1 , 1965 року народження, наслідком яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №2236/ж від 08.09.2016 Київського міського клінічного бюро СМЕ, які в подальшому призвело до розвитку: "Наслідкам бойової закритої тяжкої ЧМТ у вигляді післятравматичної, гіпертонічної, атеросклеротичної енцефалопатії ІІ ст. з лікворо-венозною дистензією, вестибуло-атактичним, кохлеарним, астено-невротичними синдромами, синкопальними станами, вегето-судинними параксизмами, диссомнією, когнітивним зниженням, нейросенсорною приглухуватістю. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., 3 ступінь, ризик високий. ІХС. Стабільна стенокардія ІІ ФК. Атеросклеротичного кардіоскаліозу. СН ІІ А ст. Гіпертонічної ангіопатії сітківки обох очей", що підтверджується військово-обліковими та медичними документами.
Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (а.с.16).
Однак, колегія суддів зауважує, що Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум при розгляді питання про призначення і виплату одноразової грошової допомоги позивачу не досліджувала питання щодо виплати грошової допомоги з приводу саме захворювання позивача, що пов`язано з виконання останнім обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії. Наведене жодним чином не відображене в рішенні Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене пунктом 62 протоколу № 37 від 22.03.2019 року.
Колегія суддів зазначає, при реалізації управлінської функції владний суб`єкт не перевірив та не з`ясував наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги, не надав належної юридичної оцінки документам, поданим позивачем на підтвердження наявності обставин для здійснення такої виплати.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для скасування рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум - про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлене п. 62 протоколу № 37 від 22.03.2019 року та визнання протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.
Разом з тим, з метою повторної перевірки та дослідження відповідачем (Міністерством оборони) питання щодо можливості призначення позивачу одноразової грошової допомоги, зокрема, з урахуванням обставин щодо захворювання позивача, пов`язаного з виконанням останнім обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії, колегія суддів вважає за необхідне з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та в Порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, та Наказу Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.
Стосовно позовних вимог про покладення обов`язку на Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року з підстав встановлення позивачу інвалідності, колегія суддів зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Також Постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року №П-278/10 встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині покладення обов`язку на Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог: Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року з підстав встановлення ОСОБА_1 інвалідності не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження відповідача, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Стосовно вимог позивача про покладення обов`язку на ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, колегія суддів зазначає, що оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського обласного військового комісаріату, згідно приписів п.13. Порядку №975, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
З приводу вимог позивача про зобов`язання відповідачів подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З наведеної норми розуміється, що встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів зауважує, що у суду відсутні підстави вважати, що відповідачі будуть ухилятися від виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду по цій справі в частині задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.
Відповідно до п. 1, 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та неправильно застосував норми матеріального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року по справі № 520/5507/19 скасувати.
Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п. 62 протокол № 37 від 22.03.2019 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та призначенням компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової допомоги.
Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат повторно подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з підстав встановлення інвалідності в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби на підставі довідки МСЕК від 17.11.2016 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в Порядку, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013, наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 20.09.2019 року