Справа № 400/3237/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 р. Категорія: 106030000м.ОдесаСправа № 400/3237/18
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Потапчука В.О. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі-відповідач) з вимогою зобов`язати відповідача внести запис в трудову книжку ОСОБА_1 Звільнений з 20.03.2014 року з посади начальника Черкаської митниці згідно п. 3 ст. 30 Закону України Про державну службу (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі, мотивуючи його тим, що відповідач не видав наказ про поновлення позивача на займаній посаді, що в подальшому призвело до того що при досягнення позивачем 65 річного віку (граничний вік перебування на державній службі) позивача не звільнено з державної служби з дотриманням вимог Закону України Про державну службу. Відсутність запису в трудовій книжці про звільнення з роботі унеможливило працевлаштування позивача по трудовій книжці, унеможливлює підрахунок стажу державної служби.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року позов задоволено. Зобов`язано ДФС України видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з 20.03.2014 року з посади начальника Черкаської митниці в зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі та зобов`язати відповідний запис у трудову книжку ОСОБА_1 .

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що запис до трудової книжки ОСОБА_1 : "Звільнений з 20.03.2014 з посади начальника Черкаської митниці згідно п. 3 ст. 30 Закону України "Про державну службу" в зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі" можливо лише на підставі відповідного кадрового документу (наказу), однак такого наказу не існує, а отже і відсутні підстави для внесення подібного запису у його трудову книжку.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Із записів у трудовій книжці позивача вбачається що з 18 квітня 2011 року і до 12 квітня 2013 року ОСОБА_1 займав посаду виконуючого обов`язки та начальника Черкаської митниці (арк.спр. 22-23).

12 квітня 2013 року відповідач своїм наказом від 11 квітня 2013 р. № 555-к звільнив позивача із займаної посади на грубе порушення службових обов`язків, про що внесено запис у трудову книжку за номером 54 (арк.спр. 23). Позивачем оскаржено зазначений наказ в судовому порядку.

17 травня 2013 року у справі № 814/1847/13-а Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким визнано протиправним і скасовано наказ від 11 квітня 2013 р. № 555-к та зобов`язано поновити позивача на посаді начальника Черкаської митниці (а. с. 10). Рішення суду залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями.

На виконання рішення суду, відповідач видав наказ від 5 серпня 2013 р. № 1073-к, яким скасував наказ від 11 квітня 2013 р. № 555-к про звільнення позивача та здійснив відповідний запис в трудовій книжці -"запис за № 54 вважати недійсним".

Проте суд першої інстанції зазначає, що наказ від 11 квітня 2013 р. № 555-к про звільнення позивача був скасований постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 травня 2013 року. Крім того, резолютивна частина постанови Миколаївського окружного адміністративного суду, окрім визнання протиправним і скасування наказу від 11 квітня 2013 р. № 555-к, містить п. 3, яким зобов`язано відповідача поновити позивача на посаді начальника Черкаської митниці. Разом із тим, відповідач, не вжив заходів для поновлення позивача на посаді відповідно до рішення суду, що підтверджено копією трудової книжки, а саме відсутністю запису про поновлення на посаді ОСОБА_1 .

В матеріалах справи міститься лист управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва, в якому зазначено що згідно довідки Державної фіскальної служби України від 02.10.2015 № 23316/5/99-99-04-03-02-16, позивач працював на посаді начальника Черкаської митниці по 12 квітня 2013 року (арк. спр. 16).

12.10.2017, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з проханням визнати дату звільнення з роботи 20.03.2014, внести відповідний запис в трудову книжку та виплатити середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Відповідач не задовольнив прохання Позивача та повідомив, що зміна формулювання причини звільнення є компетенцією органу, який розглядав трудовий спір, тобто суду.

16 травня 2018 р. Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням у справі №814/48/18 стягнув середню заробітну плату по 20.03.2014 року.

Зазначеним судовим рішенням встановлено дату припинення правовідносин позивача на державній службі 20.03.2014 року. Також суд встановив що докази припинення з позивачем трудових відносин відсутні, а останній запис в трудовій книжці позивача свідчить, що його з посади до теперішнього часу не звільнено в установленому чинним законодавством порядку.

Однак, відповідач відмовляється вносити такий запис до трудової книжки.

Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що своєю бездіяльністю відповідач порушує права позивача, а саме унеможливлює працевлаштування позивача по трудовій книжці, унеможливлює підрахунок стажу державної служби, також є порушенням права позивача бути звільненим з державної служби з дотриманням вимог Закону України Про державну службу в зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно із статтею 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Порядок оформлення, ведення внесення до них змін до трудових книжок визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

Так, пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки ведуться на студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікований робітник, молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності.

Пунктом 1.5 Інструкції визначено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Кабінету України від 27 квітня 1993 р. № 301 (301-93-п) Про трудові книжки працівників, цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем кваліфікований робітник, молодший спеціаліст, бакалавр, спеціаліст та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції визначено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша) (пункт 2.5 Інструкції).

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції).

Пунктом 2.8 Інструкції визначено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя.

Згідно з пунктом 2.9 Інструкції виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Підпунктом а пункту 2.19 Інструкції визначено, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Відповідно до пункту 2.26 Інструкції записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 4.1 Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Відповідно до п. 3 статі 30 Закону України Про державну службу, підставами припинення державної служби є досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби.

Як убачається із матеріалів справи, 16 травня 2018 року Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням у справі № 814/48/18 стягнув середню заробітну плату по 20.03.2014 року та цим рішенням встановлено дату припинення правовідносин позивача на державній службі - 20.03.2014 року.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що своєю бездіяльністю Відповідач порушує права Позивача, а саме унеможливлює працевлаштування позивача по трудовій книжці, унеможливлює підрахунок стажу державної служби, також є порушенням права позивача бути звільненим з державної служби з дотриманням вимог Закону України Про державну службу в зв`язку з досягненням граничного віку перебування на державній службі.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на Рішення, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року по справі № 400/3237/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.