Справа № 686/11030/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/11030/19

Головуючий у 1-й інстанції: Чевилюк З.А.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

19 вересня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишина Андрія Андрійовича на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2019 року (ухвалене в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишина Андрія Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишина Андрія Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що адміністративного правопорушення не вчиняв, а тому відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що норми ст. 286 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно з ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що було винесено протокольну ухвалу від 18.09.2019 року.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Статтею 243 КАС України передбачено порядок ухвалення судових рішень.

Так, відповідно до ч. 4 вказаної статті судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Тому, з урахуванням ст.ст. 243 та 286 КАС України, постанова суду буде складена в межах 10 денного строку розгляду даної справи, який вираховується з 13.09.2019 року - час винесення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 16 квітня 2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишиним Андрієм Андрійовичем винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1073027, відповідно до якої 16.04.2019 року о 13:45 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "SENS", порушив вимоги проїзду перехресть, а саме у м. Хмельницькому, по вул. Шевченка 3 здійснив рух транспортного засобу на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору, чим порушив вимоги п.8.7.3."з" ПДР.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів винуватості позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У відповідності до п. 2.3.6 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, сигнали світлофора мають такі значення: а) зелений дозволяє рух; б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках).

Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора; в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції; ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу; е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух; є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу; ж) чорні контурні стрілки на червоному і жовтому сигналах не змінюють значення цих сигналів та інформують про дозволені напрямки руху при зеленому сигналі; з) вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Відповідно п.п. 8.7.3 "з" ПДР України вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками).

Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом дев`ятим статті 31 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що поліція може застосувати такі превентивні заходи: технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів враховує наступне.

Так, в якості доказу по справі, відповідачем надано матеріали відеозйомки щодо обставин вчинення позивачем правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 1.12 ПДР України, стоп-лінія - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Із оглянутого колегією суддів відеозапису вбачається, що позивач, керуючи транспортним засобом «SENS» в м. Хмельницькому по вул. Шевченка 3, дійсно здійснив рух транспортного засобу на вимкнений сигнал додаткової секції світлофору та проїхав стоп-лінію, яка позначає місце, де водій повинен зупинитися при сигналі світлофора, що забороняє рух.

Таким чином, на відеозаписі чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення визначеного ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що він завершив маневр лише коли увімкнулась додаткова стрілка світлофора та не створив аварійної обстановки і не завдав шкоди іншим учасникам руху, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення з огляду на те, що в даному випадку сам факт перетину позивачем стоп-лінії, яка позначає місце, де водій повинен зупинитися при сигналі світлофора, що забороняє рух свідчить про недотримання ОСОБА_1 п.8.7.3 "з" ПДР, за що кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність.

З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів враховує доводи апелянта про те, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак судом першої інстанції безпідставно не враховано зазначені докази.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Водночас, судом першої інстанції під час розгляду справи взагалі не надано оцінки порушенню позивачем п.8.7.3 "з" ПДР, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, натомість взятий до уваги п 8.7.3 "е" ПДР, який не є підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не стосується предмету даного адміністративного позову, що свідчить про неповне дослідження судом першої інстанції обставин даної справи.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, оскільки вказана справа не містить жодних матеріалів фіксації події, що по суті лягло в основу вказаного рішення на відміну від даної справи, в якій є наявні матеріали відео фіксації факту вчинення позивачем правопорушення та процедури розгляду справи, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі та в розумінні ст. ст.73,74 КАС України є належними та допустимими доказами у справі, тобто зазначені справи стосуються абсолютно різних правовідносин, а тому не приймається до уваги судом апеляційної інстанції.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, наявні в матеріалах справи докази повністю підтверджують ту обставину, що 16 квітня 2019 року за наведених вище обставин позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення є обґрунтованими і судом першої інстанції безпідставно не враховано вказані обставини при винесенні оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підтверджують порушення судом першої інстанції норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишина Андрія Андрійовича задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишина Андрія Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Купчишина Андрія Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Сторчак В. Ю.