Справа № 320/7045/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7045/18 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Беспалова О.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузьміної Ю.О.,

представника позивача Кеміня В.В.,

представника відповідача Станіславського Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, повний текст виготовлено 27.05.2019, суддя Щавінський В.Р.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні матеріали» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні матеріали» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.10.2018 № та №.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 16.10.2018 №; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВІ БУДІВЕЛЬНІ МАТЕРІАЛИ» () судовий збір у сумі 9434 (дев`ять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 71 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (код ЄДРПОУ - 39393260).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління ДФС у Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Нові будівельні матеріали» відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що в порушення пункту 44.1 пункту 44.2 статті 44, пп. 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України, ТОВ «Нові будівельні матеріали» занижено задекларовані показники у рядку 01 Декларацій «дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» з податку на прибуток на загальну суму 1 324 163,94 грн., що вплинуло на правильність нарахування та визначення податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 в результаті чого встановлено його заниження всього у сумі 238 350,00 грн, в тому числі за І квартал 2018 року у сумі 238 350,00 грн.; в порушення пункту 44.1 пункту 44, пп. 192.1.1 пп. 192.1.2. п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, ТОВ «Нові будівельні матеріали» завищено задекларований показник у рядку 7 Декларації «Коригування податкових зобов`язань» за січень 2018 року всього у сумі 264 833,00 грн., що в свою чергу призвело на правильність визначення та нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 31.03.2018 чим встановлено його заниження на загальну суму 264 833,00 грн. у тому числі за січень 2018 року у сумі 264 833,00 грн.

09.09.2019 від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому товариство з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні матеріали» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 - без змін.

У відзиві позивач вказує, що відповідач у апеляційній скарзі не вказав у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі судом першої інстанції у рішенні суду та (або) застосування ним норм права, а лише процитував акт перевірки і фактично висвітлив тотожні доводи, ще відображені у відзиві на позов.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 №2755 (зі змінами та доповненнями), плану - графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків, на підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 31.05.2018 №1168 проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Нові будівельні матеріали» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного законодавства - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2015 по 31.03.2018.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт від 14.08.2018 №686/10-36-14- 14/32843212 (далі - Акт перевірки), у якому зафіксовані порушення ТОВ «Нові будівельні матеріали» вимог податкового законодавства, а саме :

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, у результаті чого занижено податок на прибуток у період, що перевірявся на загальну суму 238350 грн., у тому числі за І квартал 2018 року у сумі 238350 грн.;

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 192.1.2 п. 192.1 ст. 192 ПК України, у результаті чого занижено ПДВ у період, що перевірявся на загальну суму 264 833 грн., в тому числі за січень 2018 року в сумі 264833 грн.

На підставі висновків Акту перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 16.10.2018 №, яким визначено зобов`язання з ПДВ у розмірі 264833 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 66208 грн.;

- від 16.10.2018 №, яким визначено зобов`язання з податку на прибуток підприємств у розмірі 238350 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 59588 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями, позивачем 29.11.2018 подано до ДФС України скаргу на вказані податкові повідомлення-рішення.

Рішенням ДФС від 17.12.2018 №40683/6/99-99-11-04-01-25 відмолено у задоволенні скарги позивача, а податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Позивач, не погодившись з вказаними рішеннями податкового органу звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

ТОВ «Нові будівельні матеріали» подано розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) від 16.02.2018 № яким здійснено коригування обсягу постачання (без податку на додану вартість) на загальну суму 1324163,94 грн. за наступні звітні періоди: червень 2016 року в сумі - 90166,67 грн, серпень 2016 року в сумі - 2232,33 грн, жовтень 2016 року в сумі - 140559,83 грн, листопад 2016 року в сумі - 204104,53 грн, грудень 2016 року в сумі - 179933,33 грн, січень 2017 року в сумі - 241319,63 грн, березень 2017 року в сумі - 85379,10 грн, травень 2017 року в сумі - 380468,52 грн. бухгалтерського обліку» з податку на прибуток, посадовим особам ТОВ «Нові будівельні матеріали» було вручено наступні письмові запити «Про надання документів»: від 25.06.2018 № 1, від 03.07.2018 №2, від 31.07.2018 №3, від 01.08.2018 №4.

Судом встановлено, що реквізити в акті перевірки останніх трьох запитів не правильно зазначені. В той же час, даними запитами витребовувався відповідний перелік документів. Проте, жоден з цих запитів не містить вимоги надати документи щодо коригування операцій з ПДВ, що були проведені між Позивачем та ТОВ «Будеволюція».

Позивач надав відповіді на кожен запит разом з переліком документів. На кожній відповіді посадові особи органу ДФС поставили підпис про отримання документів та дату отримання. Про те, що Позивач надав усі документи, які витребовувалися, свідчить і той факт, що до Позивача орган ДФС не застосовував санкції, передбачені п. 121.1 ст. 121 ПК України про порушення встановлених законодавством строків зберігання документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абз. 2 п. 44.7 ПК України протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Водночас, абз. 2 п. 44.6 ПК України імперативно визначено, що якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Положеннями п. 86.7 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Абзацом 3 п. 86.7 ПК України передбачено, що участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення с невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористався своїм правом та додав до заперечень на Акт перевірки документи для спростування висновків Акту перевірки.

Однак, відповідачем не надано правової оцінки доданим до заперечення документам.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на підставі договорів від 19.02.2015 №02/15 та №03/15, а також договору від 03.04.2015 №06/15 здійснено виплату авансів від ТОВ «Будеволюція» до ТОВ «НБМ» щодо розробки проектно-кошторисної документації, що підтверджується платіжними дорученнями.

По першій події, як це передбачено п. 187.1 ПК України, позивач сформував зобов`язання з ПДВ. У січні 2018 року ТОВ «Будеволюція» надіслало листа від 24.01.2018 №53/01/02, у якому вказано, що оскільки позивачем недотримано строків щодо передачі результатів виконаних робіт, а саме: проектну-кошторисну документацію, ТОВ «Будеволюція» просить повернути перераховані аванси через невиконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договорами від 19.02.2015 №02/15 та №03/15, а також за договором від 03.04.2015 № 06/15.

Позивач повернув кошти у сумі 2692744,12 грн. ТОВ «Будеволюція» та у зв`язку з цим здійснено 26.01.2018 розрахунки коригування по податковим накладним та подано декларацію з ПДВ з урахуванням вказаного.

Колегією суддів встановлено, що податкові накладні від 31.10.2016 №46 та від 31.10.2016 №47 щодо здійснення авторського нагляду за будівництвом помилково складені та помилково зареєстровані в ЄРПН, оскільки не підтвердженні первинними документами.

Після виявлення помилки позивач подав розрахунки коригування з ПДВ від 31.10.2016 №2 та від 31.10.2015 №3.

До того ж, вище описані операції не відображалися Позивачем у декларації з податку на прибуток.

Крім того, слід зазначити, що з ТОВ «НБМ» звільнилися:

- 15.01.2016 ОСОБА_1 , головний спеціаліст-архітектор архітектурного сектору Архітектурно-конструкторського бюро ТОВ «НБМ» (наказ від 15.01.2016 №4-К);

- 15.11.2016 ОСОБА_6 , головний інженер проектів (інженер-проектувальник згідно кваліфікаційного сертифікату) Архітектурно-конструкторського бюро ТОВ «НБМ» (наказ від 15.11.2016 №192-К);

- 26.07.2017 ОСОБА_7. головний архітектор проектів архітектурного сектору Архітектурно-конструкторського бюро ТОВ «НБМ» (наказ від 26.07.2017 №92-K);

- 22.02.2018 ОСОБА_5 провідний архітектор архітектурного сектору Архітектурно-конструкторського бюро ТОВ «НБМ» (наказ від 22.02.2017 №17-К).

Враховуючи часті звільнення провідних та головних спеціалістів Архітектурно-конструкторського бюро, ТОВ «НБМ» не розпочало виконання відповідних робіт за окремими етапами, що визначенні договорами від 19.02.2015 №02/15 та №03/15, а також договором від 03.04.2015 №06/15. І після звернення із листом ТОВ «Будеволюція» змушено було повернути авансові кошти та відкоригувати дані у звітності з ПДВ, що відповідає вимогам податкового законодавства.

Колегія суддів вказує на безпідставність нарахування з боку органу ДФС зобов`язань з податку на прибуток підприємств, оскільки результати виконаних робіт (проектно-кошторисну документацію) не передавалися від ТОВ «НБМ» до ТОВ «Будеволюція», акти виконаних робіт не складалися, а тому зазначені операції з перерахування коштів не відображалися у декларації з податку на прибуток і, як наслідок, уточнюючих декларацій з податку на прибуток ТОВ «НБМ» не подавалося.

Проектно-кошторисні роботи мають результат (тобто, те, що передається), а послуги в процесі їх надання споживаються.

Згідно наданих договорів надання послуг взагалі не передбачалося, хоча відповідач вказує у Акті перевірки саме про надання послуг, що, в свою чергу, є необґрунтованим.

Колегією суддів встановлено, що здійснено виплату авансу за виконання у майбутньому робіт, а так як до їх виконання не було приступлено і аванс повернуто, то позивач правомірно не відображав такі операції у декларації з податку на прибуток.

При цьому правовою підставою відображення даних у декларації з податку на прибуток у даному випадку є включно акт передачі виконаних робіт (якого не існує), а не аванси.

Так, у пп. 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 ст. 44 ПК України.

Пунктом 44.2 ст. 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПК України.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року № 318 (П(С)БО 16).

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Згідно п.п. 25.1 П(С)БО 15 «Доходи» дохід від виконання і надання робіт визнається за ступенем їх завершеності. Тобто, тільки на підставі акту виконаних робіт можливо врахувати ступінь завершеності виконаних робіт та відображати показники по декларації з податку на прибуток.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Київській області від 16.10.2018 № та від 16.10.2018 № про нарахування податкових зобов`язань та застосування штрафів є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до положень ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі відповідач не вказує, в чому ж саме полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, неповне дослідження обставин справи чи невідповідність висновків суду обставина справи.

Крім того, доводи апеляційної скарги фактично повторюють доводи відзиву на позов, яким суд першої інстанції надав оцінку та вірно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, апелянт не вказав жодних доводів, які би могли спростувати висновки суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а апелянтом не наведено доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2019 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.М. Ганечко

О.О. Беспалов