Справа № 260/124/19
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2019-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2019 рокум. Ужгород№ 260/124/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Симканич Ю.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 1 Гудима В.О.

представника відповідача 2 Карпій М.В.

представника відповідача 3 - Субачев А.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування Акту форми НВ-2 від 09.07.2018 р. №б/н та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування Акту форми НВ-2 від 09.07.2018 р. №б/н та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.06.2018 року приблизно о 9:30-10:00 год. після закінчення чергування по Міжгірському РВК позивач повертався додому та на підході до свого дворогосподарства підвернув ногу і впав, внаслідок чого отримав пошкодження лівого колінного суглобу з ушкодженням задньої роговини меніски. Позивач самотужки пройшов приблизно 200 м. до свого будинку, однак після обіду зрозумівши, що нога сильно болить, жінка з сином доставили позивача до лікарні, де йому зробили знімок і наклали шину. Позивач зазначає, що він зателефонував на мобільний телефон черговому Міжгірського РВК ОСОБА_2 та ТВО військового комісара ОСОБА_3 та повідомив про отриману травму, після чого самотужки дістався до Мукачівського військового госпіталю, де проходив лікування. Позивач наголошує, що в порушення норм Інструкції «Про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних силах України» відповідачем було створено комісію по проведенню розслідування нещасного випадку аж 02.07.2018 року наказом №22 та членів комісії було тільки двоє. Згідно Акту про проведення розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року зазначено, що причиною нещасного випадку стала особиста необережність військовослужбовця в побутових умовах. Однак, позивач наголошував, що згідно вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, а тому травма отримана ним під час прямування зі служби є такою, що пов`язана з виконанням службових обов`язків. Таким чином, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно наявного в матеріалах справи відзиву на позов, представник відповідача 1 вказував на те, що позивачем в позовній заяві не зазначено жодних позовних вимог до відповідача 1, а тому просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов вказавши на те, що оскільки позивач після чергування 27.06.2018 року був змінений з добового наряду та звільнений від занять та робіт у цей день, а тому 28.06.2018 року, коли стався нещасний випадок, позивач не виконував обов`язки військової служби, знаходився поза військовою частиною, крім того його не було направлено туди за наказом відповідного командира. Таким чином, представник відповідача 2 наголошував, що травма позивача не пов`язана з виконанням службових обов`язків та сталася в позаслужбовий час, а Акт проведення розслідування нещасного випадку відповідає вимогам законодавства України. Відтак, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача 3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, наголосивши на тому, відповідача 3 діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений законодавством України та висновки викладені в Акті проведення розслідування нещасного випадку відповідають обставинам справи. Також, представник відповідача 3 вказував, що розслідування нещасного випадку було проведено комісією у складі двох осіб, оскільки комісію у складі трьох особі було неможливо створити з об`єктивних підстав, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості осіб на службі.

В судовому засіданні 16.08.2019 року було допитано в якості свідка дружину позивача ОСОБА_4 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та повідомила суд, що особисто не була присутня під час нещасного випадку, який стався з позивачем та про обставини за яких стався нещасний випадок дізналася від свого чоловіка.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу на посаді оператора ЄРДР відділення військового обліку та бронювання Міжгірського районного військового комісаріату Закарпатського обласного військового комісаріату.

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 26.06.2018 р. №121-НР позивач 27.06.2018 року перебував у добовому наряді (а.с. 13).

Як вказує позивач в позовній заяві, 28.06.2018 року, після добового наряду, по дорозі додому він підвернув ногу та впав, внаслідок чого отримав пошкодження лівого колінного суглобу з ушкодженням задньої роговини меніски.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Районної лікарні Міжгірської районної державної адміністрації від 10.07.2018 р. №443/02-14 зазначено, що позивач звертався в хірургічно-травматологічне відділення Міжгірської РЛ 28.06.2018 року, о якій годині не опубліковано (а.с. 36).

Згідно копії Медичної картки стаціонарного хворого, позивач 29.06.2018 року (дата поступлення) звернувся до Мукачівського військового госпіталю, де лікувався до 06.07.2018 року (дата виписки) (а.с. 40).

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по адміністративно-господарській діяльності) від 02.07.2018 р. № 22, з метою з`ясування причин та обставин, які призвели до отримання позивачем травми 28.06.2018 р., було призначено службове розслідування (а.с. 31). Відповідно до наказу від 02.07.2018 р. №22 зазначено: заступнику військового комісара з територіальної оборони майору ОСОБА_3 організувати проведення службового розслідування обставин отримання травми позивачем.

Відповідно до наявних у матеріалах справи пояснень чергового РВК майора ОСОБА_2 зазначено, що повідомлень від позивача про його травмування протягом 28.06.2018 року не отримував (а.с. 24).

Згідно Акту проведення службового розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року, комісією у складі голови комісії: заступника військового комісара з територіальної оборони майора ОСОБА_3 та члена комісії: головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ЗСУ ОСОБА_5 було проведено у період з « 02» по « 23» липня 2018 року розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 28.06.2018 р. (встановити реальний час не представилось можливим), за висновками якої зазначено, що нещасний випадок стався внаслідок особистої необережності військовослужбовця позивача у позаслужбовий час.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, та з метою визначення єдиного порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, у Верховній Раді України, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, місцевих радах, у державних органах, установах, організаціях, а також у Державному підприємстві обслуговування повітряного руху України, до яких військовослужбовці прикомандировані як депутати для виконання депутатських повноважень або відряджені для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі було затверджено наказом Міністра оборони України віл 06.02.2001 р. № 36 (у редакції наказу Міністерства оборони України 11.12.2017 № 656) Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі Інструкція).

Згідно п. 1 Розділу І Інструкції ця Інструкція визначає порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених пунктом 3 частини третьої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно п. 1 Розділу ІІ Інструкції розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища під час виконання ним обов`язків військової служби, внаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Інструкції про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції нещасний випадок, про який не було своєчасно повідомлено командуванню військової частини або внаслідок якого втрата працездатності настала не відразу, розслідується згідно з цією Інструкцією протягом місяця з дня надходження рапорту потерпілого військовослужбовця або заяви особи, яка представляє його інтереси.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції військовий лікувальний заклад, у який доставлений або звернувся потерпілий військовослужбовець, повинен протягом доби з використанням засобів зв`язку та на паперовому носії надати екстрене повідомлення про звернення потерпілого від нещасного випадку згідно з додатком 1 до цієї Інструкції (далі - екстрене повідомлення) з посиланням на нещасний випадок:

Згідно п. 5 Розділу ІІ Інструкції командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний: протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо); забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Таким чином, на виконання вимог Інструкції військовим комісаром Міжгірського районного відділу комісаріату підполковником ОСОБА_6 було призначено службове розслідування по факту отримання травми позивачем, згідно наказу від 02.07.2018 року (а.с. 31).

Як вбачається з Акту розслідування від 09.07.2018 року службове розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем було проведено в складі тільки двох осіб, а саме: голови комісії - заступника військового комісара з територіальної оборони майора ОСОБА_3 та члена комісії - головного спеціаліста відділення офіцерів запасу і кадрів ЗСУ ОСОБА_5 . Акт розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року підписала комісія у складі двох осіб, зокрема голова комісії - ОСОБА_3 та член комісії - ОСОБА_5 .

Щодо твердження відповідача 3 про те, що оскільки на роботі була відсутня необхідна кількість осіб, для створення комісії у складі трьох осіб, а тому розслідування нещасного випадку було правомірно проведено в складі тільки двох осіб, суд зазначає наступне.

Згідно вимог п. 5 Розділу ІІ Інструкції вбачається, що розслідування нещасного випадку здійснюється комісією чисельністю не менш як три особи, зокрема голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо)

Суд констатує, що Інструкцією не передбачено жодних виключень щодо можливості проведення розслідування нещасного випадку комісією чисельністю менше ніж три особи. При цьому, згідно вимог п. 5 Розділу ІІ Інструкції обов`язок забезпечити належні умови для роботи комісії покладається на командира військової частини.

Таким чином, як встановлено судом в ході розгляду справи по суті та не заперечувалося відповідачами, розслідування нещасного випадку було проведено комісію, кількість осіб якої не відповідала вимогам п. 5 Розділу ІІ Інструкції.

У зв`язку з вище викладеним, суд приходить висновку, що розслідування нещасного випадку, за результатами якого було складено Акт від 09.07.2018 року було проведено з порушенням вимог Інструкції.

Таким чином, відповідачем суб`єктом владних повноважень було проведено розслідування нещасного випадку не у спосіб визначений законодавством України.

З огляду на вище викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування Акту проведення розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача визнати, що обставини, за яких стався нещасний випадок 28.06.2018 року з позивачем пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язання комісії, яка розслідувала нещасний випадок, що стався 28.06.2018 р. скласти Акт зазначивши, що нещасний випадок стався під час виконання обов`язків військової служби, суд приходить висновку, що такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Інструкції комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, опитати свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, установити осіб, які допустили порушення вимог нормативно-правових актів (законів, військових статутів, положень, правил, інструкцій, настанов тощо), а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 згідно з додатком 3 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 згідно з додатком 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

Відповідно до ч. 9 Розділу ІІ Інструкції якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2.

Згідно п. 15 Розділу ІІ Інструкції комісія з розслідування нещасного випадку має право: отримувати письмові та усні пояснення від свідків та усіх осіб, причетних до нещасного випадку, для з`ясування його обставин та причин; залучати за узгодженням з командиром військової частини до участі в розслідуванні необхідних спеціалістів військової частини та сторонніх організацій.

Відповідно до п. 17 Розділу ІІ Інструкції командир військової частини у строк до п`яти діб після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Затверджені акти разом з матеріалами розслідування зберігаються у діловодстві військової частини.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Завданням адміністративного суду є контроль за правомірністю прийняття рішення та відповідності його чинному законодавству, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача визнати, що обставини, за яких стався нещасний випадок 28.06.2018 року з позивачем пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби та зобов`язання комісії, яка розслідувала нещасний випадок, що стався 28.06.2018 р. скласти Акт зазначивши, що нещасний випадок стався під час виконання обов`язків військової служби є формою втручання у повноваження відповідача.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В даному випадку, питання щодо проведення розслідування нещасного висновку, встановлення обставин нещасного випадку та складання актів за формами НВ-2 та НВ-3 - віднесено до компетенції відповідача 3 Міжгірського районного військового комісаріату, у зв`язку з чим, суд не вправі перебирати на себе повноваження відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування Акту проведення розслідування нещасного випадку від 09.07.2018 року та враховуючи предмет спору, суд приходить висновку, що з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міжгірський районний військовий комісаріат повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем 28.06.2018 року з дотриманням вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

Згідно ч. 1, ч. 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (поспект Повітрофлотський, буд. 6, м.Київ, 03168, ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (м. Ужгород, вул. Бородіна, 22, ), Міжгірського районного військового комісаріату (смт. Міжгір`я, вул. Т. Шевченка, 58) про визнання протиправним та скасування Акту форми НВ-2 від 09.07.2018 р. №б/н та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати Акт форми НВ-2 від 09.07.2018 р. про проведення розслідування нещасного випадку, що стався з солдатом ОСОБА_1 , затвердженого Військовим комісаром Міжгірського районного військового комісаріату підполковником ОСОБА_7 .

3. Зобов`язати Міжгірський районний військовий комісаріат повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався з солдатом ОСОБА_1 28.06.2019 року у відповідності до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається у відповідності до вимог п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 17.09.2019 року.