Справа № 120/1881/19-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 вересня 2019 р. Справа № 120/1881/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід Олени Степанівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Бабія Миколи Сергійовича

представника позивача: ОСОБА_3

предстанвика позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Чугаєнко Катерини Євгенівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, б. 63, м. Вінниця. 21027)

про: визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування відмови відповідача, яка викладена у листі від 14.12.2018 року за вих. № КО-1083/0-1782/6-18 у наданні позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 20.11.2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 21.11.2018 року разом із 582 громадянами подав колективну заяву відповідачеві у відповідності до ст. 118, 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) з проханням надати погодження на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність. До заяви додані усі необхідні документи. 28.05.2019 року представник позивача змогла отримати відповідь на вказану заяву - лист від 14.12.2018 року за вих. № КО-1083/0-1782/6-18, якою було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні. Вказана підстава не передбачена ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідно відмова є протиправною. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.06.2019 року позовну заяву залишено без руху на позивачеві наданий строк на усунення недоліків. 12.07.2019 року за вх. № 36111 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року відкрито провадження у справі та визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 06.08.2019 року.

06.08.2019 року за вх. № 40480 до суду відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що він заперечує проти задоволення позову, з огляду на наступне. 28.11.2018 року до нього надійшло колективне клопотання позивача щодо надання погодження на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Позивач звернувся до відповідача із клопотання щодо надання погодження на розробку проекту, а не про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. До клопотання додано ряд документів, але жодного з них не передбачено ст. 118 ЗК України. У зв`язку із тим, що клопотання не відповідало вимогам законодавства, воно було розглянуто у порядку Закону України «Про звернення громадян». Позивачеві було відмовлено у надані дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку із тим, що місце розташування об`єкта не відповідає ст. 118 ЗК України. Відповідач також зазначає, що ним вже розглядались такі ж клопотання та надано відповідь 31.10.2017 року, яка не оскаржена позивачем. Відповідач вказує, що спільна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні та не може бути передана позивачеві, така ж позиція висловлена і у постанові Верховного суду від 17.12.2018 року по справі № 509/4156/15-а. Право постійного користування не припинено.

У судовому засіданні 06.08.2019 року представник позивача наголосив про необхідність надання відповіді на відзив. Крім цього, судом встановлено, що копія колективного клопотання, надана позивачем до позовної заяви, відрізняється від клопотання, наданого позивачем відповідачеві 21.11.2018 року. Судове засідання відкладено на 03.09.2019 року.

28.08.2019 року до суду позивачем надано відповідь на відзив, у якій зазначив, що дійсно 21.11.2018 року до відповідача надійшло колективне клопотання про надання погодження на розробку проекту, але до цього клопотання було ще надано 583 клопотань громадян однакової форми та змісту. І вже у цих клопотаннях громадяни зазначили, що вони просять надати дозвіл на розробку проекту землеустрою і надали до кожного клопотання усі документи, передбачені с. 118 ЗК України. Усі 583 клопотання знаходяться у відповідача, є стандартними та відповідають типовому виду клопотання, розробленому відповідачем. Позивач посилається на позицію Верховного Суду стосовно того, що у разі надання заявником клопотання із певними недоліками, відповідний орган має право звернутись до такого заявника із пропозицією усунути недоліки. Позивач зазначає, що до нього не надходило від відповідача пропозицій щодо усунення недоліків клопотання.

03.09.2019 року до суду надійшло клопотання відповідача щодо не прийняття відповіді позивача на відзив до розгляду та не врахування, викладених у ньому доводів при прийняті рішення, оскільки відповідь на відзив надана до суду із порушенням встановлених судом строків.

У судовому засіданні 03.09.2019 року представник позивача надав пояснення аналогічні, викладеним у відповіді на відзив, та пояснив суду, що до позовної заяви помилково була надана копія іншого клопотання. Судове засідання відкладено на 16.09.2019 року.

11.09.2019 року до суду відповідачем надано клопотання про приєднання до матеріалів справи документів.

У судовому засіданні 16.09.2019 року до матеріалів справи долучені надані документи, сторони підтримали свої позиції.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне.

21.11.2018 року до відповідача надійшло колективне звернення від 583 громадян, у тому числі позивача, щодо надання погодження на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею від 0,0600 га кожному, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницькій області (за межами населеного пункту). До вказаного клопотання, згідно визначеного у ньому додатку, були надані копії: витягу з державного земельного кадастру, наукового звіту, довідки містобудування та архітектури, довідки департаменту промислового розвитку, екології та природних ресурсів, довідки ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», схематичне зображення можливості поділу земельної ділянки та листи НВЦ «Соя» НААН та ДП ДГ «Бохоницьке» НВЦ «Соя» НААН».

До зазначеного клопотання також були надані індивідуальні клопотання позивача та 582 громадян про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, які не були передбачені у додатках до колективного клопотання.

Колективне клопотання було розглянуто відповідачем, індивідуальні клопотання громадян не прийняті до розгляду у зв`язку із тим, що їх наявність не передбачена у додатках до колективного клопотання.

За результатом розгляду колективного клопотання відповідачем надана відповідь - лист від 14.12.2018 року за вих. № КО-1083/О-1782/6-18, якою повідомлено позивача (для повідомлення іншим громадянам) що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП «ДГ «Бохоницьке» інституту кормів та сільського господарства Поділля НААН, погодження вказаного підприємства на вилучення земельної ділянки відсутнє. Крім цього, позивача повідомлено, що йому вже надавалась відповідь з цього питання 31.10.2017 року. Відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою у зв`язку із тим, що місце розташування об`єкта не відповідає ст. 118 ЗК України. Відповідач також послався на вимоги ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», згідно яких повторне звернення не розглядається з одного і того ж питання, якщо воно розглянуто по суті.

Під час судового розгляду справи представник відповідача роз`яснила, що оскільки колективне звернення від 20.11.2018 року не відповідало вимогам ст. 118 ЗК України, тобто до нього не надані визначені документи, відповідно таке звернення розглядалось у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Згідно відомості № 30 від 18.12.2018 року на просту кореспонденцію, оплачену з використанням відбитків про оплату, подану в ПАТ «Укрпошта» та реєстру простої письмової кореспонденції від 18.12.2018 року вказана відповідь була направлена позивачеві за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично спірна відповідь отримана представником позивача 28.05.2019 року.

Не погодившись із вказаною відповіддю від 14.12.2018 року позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У даній справі суд оцінює правомірність наданої відповідачем відповіді від 14.12.2018 року за вих. № КО-1083/О-1782/6-18 за результатом розгляду колективного клопотання. Вказане клопотання належним чином було зареєстроване прозорим офісом 21.11.2018 року, що підтверджується відповідною відміткою (штрих-код) на ньому про реєстрацію.

Але при цьому, прозорим офісом був складений опис прийнятих документів та супровідна картка Вінницької міської ради центра адміністративних послуг «Прозорий офіс» від 21.11.2018 року, у яких заявником зазначений «Гордійчук + 582 людини (заяви)», у переліку же прийнятих документів прозорим офісом нічого не зазначено.

Індивідуальне клопотання позивача, направлене 21.11.2018 року не розглянуто відповідачем по суті. Як вже зазначалось, 21.11.2018 року було зареєстроване колективне клопотання у додатках до якого не були зазначені індивідуальні клопотання громадян, у тому числі позивача. Тобто, у даному випадку, індивідуальні клопотання не були зареєстровані належним чином.

У позовній заяві позивач також посилається тільки на колективне клопотання та визначає предметом спору - спірну відмову відповідача, як відповідь саме на колективне клопотання. Таким чином, правомірність дій відповідача щодо розгляду чи залишення без розгляду індивідуального клопотання позивача не є предметом даного спору.

Суд також звертає увагу на те, що позивачем оскаржується відповідь відповідача від 14.12.2018 року на колективне клопотання, при цьому, він просить суд зобов`язати відповідача повторно розглянути його індивідуальне клопотання, тобто у даному випадку, у наявності певні суперечності, які не усунуті позивачем.

Крім цього, колективне клопотання від 20.11.2018 року містить вимогу щодо надання погодження на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не надання дозволу на розробку проекту землеустрою, як передбачено ст. 118 ЗК України.

До вказаного клопотання також не були надані документи, які визначені ст. 118 ЗК України. Замість надання необхідних документів, до колективного клопотання були надані інші певні документи, які вже були зазначені судом, але їх надання не передбачено ст.. 118 ЗК України.

Суд також зазначає, що спірну відповідь від 14.12.2018 року, саму по собі, не можна розцінювати, як відмову у наданні погодження чи дозволу на розробку проекту землеустрою. Матеріалами справи підтверджується та представниками сторін під час судового розгляду справи не заперечувався той факт, що позивач декілька разів звертався до відповідача стосовно відведення вказаної земельної ділянки та отримував відповідні відповіді, відмови тощо.

Спірною відповіддю позивача лише повідомляють, що йому раніше, 31.10.2017 року, вже було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку із тим, що місце розташування об`єкта не відповідає ст.. 118 ЗК України і спірна земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні ДП «ДГ «Бохоницьке» інституту кормів та сільського господарства Поділля НААН.

Таким чином, з урахуванням помилок, допущених під час реєстрації клопотань 21.11.2018 року, судом встановлено недодержання вимог ст.. 118 ЗК України щодо змісту колективного клопотання, ненадання належних документів, передбачених цією нормою.

Під час судового розгляду справи судом було звернуто увагу позивача на можливість подальшого вирішення питання щодо відведення спірної земельної ділянки шляхом усунення вказаних недоліків.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на позицію Верховного Суду (постанова від 17.12.2018 року у справі № 509/4156/15-а) стосовно необхідності надання заявникові можливості усунути недоліки клопотання, з огляду на наступне.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначає, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки.

Аналіз наведеного доводить, що відповідний орган має право, але не зобов`язаний звернутись до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки клопотання. У даному випадку, відповідач не скористався таким правом. Крім цього, відповідне клопотання може містити недоліки або щодо комплектності, або по формі, або по змісту. По цій справі судом встановлена невідповідність поданого колективного клопотання і по комплектності, і по формі, і по змісту.

Крім цього, вказана постанова від 17.18.2018 року Верховним судом прийнята вже після надання відповідачем спірної відповіді від 14.12.2018 року.

Суд також зазначає, що особою, яка звертається до відповідного суб`єкта владних повноважень повинні бути виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказане застосовується лише у разі звернення зацікавленої особи із клопотанням про надання відповідного дозволу, але, як вже зазначалось, колективне клопотання містило вимогу щодо надання саме погодження. Тобто, у данному випадку, зацікавленими особами взагалі не були виконані вимоги ст. 118 ЗК України, відповідно усунення недоліків було недоцільним.

Суд також зазначає, що спірна відповідь від 14.12.2018 року не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні вимог КАС України, не має юридичних наслідків, відповідно суд не може оцінювати її на відповідність критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України та ст. 2, 6, 73- 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, викладену у листі від 14.12.2018 року № КО-1083/0-1782/6-18 у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустро щодо відведення земельної ділянки площею 43,2253 га, з кадастровим номером :01:004:0066, для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею від 0,06 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту); зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20.11.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 43,2253 га, з кадастровим номером :01:004:0066, для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею від 0,06 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області (за межами населеного пункту) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, б. 63, м. Вінниця. 21027)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 23.09.2019 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна