Справа № 826/9771/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 вересня 2019 року № 826/9771/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі

головуючої судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення № від 27.02.2018, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, Головне управління ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.02.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в межах граничного терміну позивачем було перераховано грошові кошти по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2016 рік. Також на думку позивача, таблиця, наведена в акті перевірки №838/26-15-13-10/ від 27.02.2018, містить помилкові відомості щодо узгодженої суми податкового зобов`язання, граничного терміну сплати, кількості днів затримки та суми погашення податкового боргу. Позивачем, за її твердженням, з дотриманням строків передбачених Податкового кодексу України, сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2016 рік відповідно до податкового повідомлення-рішення №2655/531-13 від 23.06.2017, що вказує на відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій за сплату цього податку за вказаний період.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем допущені порушення вимог пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, які полягають у сплаті грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2016 рік за межами граничних строків їх сплати. При цьому зазначив, що відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №4159-13 від 20.06.2016 про сплату позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2016 рік. Термін сплати по даному податковому повідомленню-рішенню 02.12.2016, сплачено платником 17.08.2017 (кількість днів затримки сплати - 259), у зв`язку чим винесено податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.07.2018 відкрито провадження у справ, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) на підставі пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 20.06.2016 було винесено податкове повідомлення-рішення №4159-13, яким позивачу згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015 рік у сумі 2 115,65 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржила його у 2016 році в судовому порядку.

23.06.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення №2655/531-13, яким позивачу на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у сумі 2 393,59 грн, що підлягає сплаті протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення відповідно пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України.

Позивачем зазначене податкове повідомлення-рішення отримано 26.07.2017, що підтверджено роздруківкою відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти за штрихкодовим ідентифікатором рекомендованого листа №539.

Отже, граничний строк сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік - 24.09.2017.

Відповідно до квитанції №0.0.829647485.1 від 17.08.2017, позивачем сплачено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у сумі 2 393,59 грн.

В подальшому, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку даних щодо несвоєчасної сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб, за результатами якої складено акт №838/26-15-13-10/ від 27.02.2018, в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України. Такі висновки мотивовані тим, що платником податків порушено строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 2 115,65 грн, граничний термін сплати якої 02.12.2016, а дата фактичного погашення податкового боргу 17.08.2017, отже кількість днів затримки 259 днів.

На підставі висновків акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018, яким за затримку на 259 календарних днів сплати позивачем грошового зобов`язання податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 2 115,65 грн нараховано штрафні санкції у розмірі 20% у сумі 423,13 грн.

Не погоджуючись із зазначеним податковим-повідомленням рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України №7021/Д/99-99-11-02-01-14 від 16.05.2018 скарга позивача залишена без задоволення, а податкова повідомлення-рішення - без змін.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та підтверджується даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 було оскаржено в судовому порядку, зокрема, податкове повідомлення-рішення №4159-13 від 20.06.2016.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2018 у справі №826/13800/16, що набрало законної сили 03.03.2019, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, в тому числі і за №4159-13 від 20.06.2016, яким яким ОСОБА_1 згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2015 рік в сумі 2 115,67 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості (підпункт 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

Якщо сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому ПК України (пункт 54.5 статті 54 ПК України).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України).

За правилом пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій. При цьому специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на погашену суму податкового боргу залежно від кількості днів, наступних за останнім днем строку грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 17.08.2017 сплачено узгоджене податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік у сумі 2 393,59 грн, яке було нараховано згідно податкового повідомлення-рішення №2655/531-13 від 23.06.2017 за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) та отримано позивачем 26.07.2017, граничний строк сплати за яким 24.09.2017.

Проте, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018, яким за затримку на 259 календарних днів сплати позивачем грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 2 115,65 грн та зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 423,13 грн.

При цьому, як вбачається з відзиву відповідача, при нарахуванні штрафних санкцій контролюючий орган виходив з того, що платником податків порушено терміни сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з фізичних осіб, нарахованого податковим повідомленням-рішенням №4159-13 від 20.06.2016 на суму 2 115,67 грн. Так, термін сплати по даному податковому повідомленню-рішенню - 02.12.2016, оскільки платником сплачено визначену податковим повідомленням-рішенням №4159-13 від 20.06.2016 тільки 17.08.2017 (кількість днів затримки сплати - 259), Головним управлінням ДФС у м. Києва податкове повідомлення-рішення № від 27.02.2018 про застосування до платника штрафних (фінансових) санкцій.

Однак, такі доводи відповідача є визнаються судом такими, що не ґрунтуються на положеннях податкового законодавства.

Слід зазначити, що за правилами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у разі не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

При цьому, згідно абзацу четвертого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відтак, нарахування штрафних (фінансових) санкцій, тобто - притягнення платника податків до відповідальності за несплату грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням, що, не тільки було оскаржено в судовому порядку, а і було на день прийняття податкового повідомлення-рішення № - 27.02.2018 скасовано рішенням суду від 01.02.2018 (проголошено у судовому засіданні за участю представника Головного управління ДФС у м. Києві), - визнається судом протиправним.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (іден. код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривни 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська