Справа № 1.380.2019.002714
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2019-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002714
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

13 год. 07 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представницю позивачки ОСОБА_1 , представниці відповідача Кухар Н.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 30.03.2018 на суму 396,00 грн.; № від 03.03.2018 на суму 170,00 грн.; № від 30.03.2018 на суму 29763,71 грн., що винесені на підставі акту про результати перевірки за № 325/13-01-13-07-282813008 від 09.02.2018.

Підставою позову зазначено протиправність оскаржуваних рішень контролюючого органу, оскільки при нарахуванні податку на доходи фізичних осіб, по військовому збору та пені позивачкою, не враховані норми Закону України від 09.04.2015 № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», яким були внесені зміни до податкового кодексу України в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Провадження у вказаній справі відкрито ухвалою суду від 03.06.2019.

На задоволення клопотання позивачки судом у Головного управління ДФС у Львівській області витребовувалися наказ № 329 від 19.01.2018; акт № 325/13-01-13-07- від 09.02.2018 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015; податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2018; податкове повідомлення-рішення № від 03.03.2018; податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2018 та за власною ініціативою судом у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витребовувався кредитний договір № від 14.01.2008 (в сумі 104411,49 грн.) та рішення АТ «УкрСиббанк» про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № від 14.01.2008 та докази включення суми прощеного (анульованого) боргу, який виник на підставі кредитного договору № 0 від 14.01.2008 (в сумі 104411,49 грн.) до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку ОСОБА_3 за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено, а також відомості про відображення прощеної суми боргу ОСОБА_3 у податковому та бухгалтерському обліку АТ «УкрСиббанк».

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 22101 від 24.06.2019), в якому вказує, що позивачка за 2015 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до Самбірської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області не подала, доходи у вигляді додаткового блага за 2015 рік не декларувала, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2015 рік не сплатила. Щодо покликання позивачки на п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК України), то зазначає, що для застосування даних положень законодавець вказує на необхідність переведення боргу у національну валюту та необхідність прощення Банком саме різниці, що утворилася в результаті девальвації гривні.

11.07.2019 за вх. № 24381 від позивачки надійшло заперечення на відзив відповідача, в якому вона акцентувала увагу суду на те, що не отримувала оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представниця позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та запереченні на відзив, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представниця відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, встановив таке.

Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» надано позивачу споживчий кредит на підставі договору №0 від 14.01.2008 (а.с. 103-113).

Згідно повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) № 31-3-04/220 від 20.10.2015 (а.с. 102) АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання заборгованості позивачки, а саме: суми процентів 10095,45 доларів США 45 центів, що складає 218238,75 гривень 75 копійок по курсу НБУ станом на 20.10.2015; суми штрафних санкцій (пені та штрафу), які підлягають стягненню на підставі судового рішення, 24195 гривень 18 копійок.

На підставі наказу Головного управління ДФС у Львівській області від 19.01.2018 № 329 (а.с. 37) уповноваженою особою Головного управління ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Копія наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано ОСОБА_3 22.01.2017 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області складено акт від 09.02.2018 № 325/13-01-13-07- (а.с. 42-45), згідно якого встановлені порушення:

- абзацу «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України та донараховано податок на доходи на загальну суму 316870,63 грн.;

- підп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- підп.1.2, підп.1.3, підп.1.5, підп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, підп.168.1.1, підп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України та донараховано військовий збір за 2015 рік на загальну суму 23810 грн. 97 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом 30.03.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 396088,29 грн, в тому числі 316870,63 грн. за податковим зобов`язанням та 79217,66 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 46);

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 29763,71 грн., в тому числі 23810,97 грн. за податковим зобов`язанням та 5952,74 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 47);

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. 00 коп.

Вважаючи, що оподаткування відповідачем прощення боргу банком за кредитною заборгованістю є неправомірним, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення у даній справі суд виходить з наступних мотивів.

В силу ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Щодо податку з доходів фізичних осіб.

Згідно з підп.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз. 2 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підп.14.1.47 п.14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом укладення із кредитором відповідного договору, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 826/16188/16.

Як встановлено судом, ПАТ «УкрСиббанк» 20.10.2015 повідомив позивачку про анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором №0 від 14.01.2008, а саме: суми основного боргу (кредиту) 73431,04 доларів США, що складає 1587395,15 грн. по курсу НБУ станом на 20.10.2015 та суми процентів 10095,45 доларів США, що складає 218238,75 грн. по курсу НБУ станом на 20.10.2015 та суми штрафних санкцій, які підлягають стягненню на підставі судового рішення 24195,18 грн.

Згідно листа ПАТ «УкрСиббанк» від 30.10.2017 № 14-2-2/46573 (а.с. 32) анульована сума заборгованості відображена банком, як податковим агентом, в податковому розрахунку за формою 1ДФ за 2015 рік.

Окрім цього, позивачку повідомлено про те, що анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є її доходом, отриманим як додаткове благо і їй необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Вказана обставина не заперечується позивачем.

Таким чином, суд вважає, що кредитором дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

За встановлених у даній справі обставин анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту), суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

Щодо аргументів позивачки з приводу застосування положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України при визначенні додаткового блага, суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Таким чином, з метою оподаткування, доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом вказаних положень у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи позивачки про те, що банком при наданні податкових розрахунків до фіскальної служби, не були враховані положення пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а тому не може впливати на податкові обов`язки позивача, оскільки у даних правовідносинах не було зміни валюти зобов`язання за Кредитним договором №0 від 14.01.2008 з іноземної валюти у гривню, що є необхідною умовою застосування згаданої норми.

Оскільки, позивачкою отримано кредит за вказаним кредитним договором №0 від 14.01.2008 в іноземній валюті, її борг за вказаним договором кредитором також прощено в іноземній валюті.

Позивачкою не подано суду жодних доказів, які б підтверджували, що мала місце зміна валюти зобов`язання за кредитним договором №№0 від 14.01.2008, відтак відсутні підстави для застосування до даних правовідносин положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі №809/1343/17 від 07.06.2018 та у справі №804/4182/17 від 20.06.2018.

Таким чином, наведені мотиви суду та докази у своїй сукупності вказують на те, що позивачка отримала додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Отже контролюючим органом у відповідності до наведених норм визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 396088,29 грн.

Щодо застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу).

Як передбачено положеннями п.120.1 ст.120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно абзацу «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, боржник самостійно сплачує податок з таких доходів (додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням) та відображає їх у річній податковій декларації.

Оскільки судом встановлено обставини отримання позивачкою додаткового блага, відсутності у матеріалах справи доказів у підтвердження подання нею декларації, суд вважає, що контролюючим органом правомірно застосовано згаданий штраф.

Щодо військового збору.

Відповідно до ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (п1.1 даної статті).

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (п.1.2 цієї ж статті).

Як передбачено підп.163.1.1 п.163 ст.163 ПК України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з абзацом «д» підп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Як передбачено п.1.3. ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Враховуючи те, що позивачкою отримано додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, контролюючим органом у відповідності до наведених норм визначено податкове зобов`язання з військового збору.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено протиправності у діях відповідача при прийнятті спірних актів індивідуальної дії в частині збільшення податкових зобов`язань із зазначених вище податків, у суду відсутні правові підстави для констатації протиправності при визначенні штрафних (фінансових) санкцій з цих податків.

Щодо покликання позивачки про те, що нею не було отримано наказу, акта перевірки та податкових-повідомлень рішень, суд зазначає таке.

Згідно матеріалів справи, 09.02.2018 поштовим відправленням з повідомленням про вручення (а.с. 35) ОСОБА_3 був надісланий за адресою Львівська область, Старосамбірський район, с. Боневичі акт №325/13-01-1307- НОМЕР_1 від 09.02.2018. Наведене підтверджується копією квитанції №338 від 09.02.2018. Інформація про місце реєстрації ФО ОСОБА_3 була підтверджена листом Новоміської сільської ради від 24.10.2017 року №279/02-26, у якій зазначено, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 34).

30.03.2018 повідомлення-рішення № від 30.03.2018, № від 03.03.2018, № від 30.03.2018 надіслані поштовим відправленням з повідомленням про вручення за адресою Львівська область, Старосамбірський район, с . Боневичі та повернуті з позначкою «за зазначеною адресою не проживає».

Згідно із п. 86.3. ПК України відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені органом державної податкової служби за результатами перевірки грошові зобов`язання.

Статтею 42 ПК України встановлено порядок листування з платником податків.

Відповідно до и. 42.1. ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність покликань позивачки на протиправність дій податкового органу щодо ненадсилання акту перевірки та податкових-повідомлень рішень

З огляду на викладене суд вважає позов безпідставним та необґрунтованим, та як наслідок таким, що не підлягає до задоволення.

Щодо судових витрат, такі у відповідності до вимог ст.139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20.09.2019.

Суддя Качур Р.П.