Справа № 9901/818/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 вересня 2019 року

м.Київ

справа №9901/818/18

адміністративне провадження №Зі/9901/322/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Олендера Ігоря Ярославовича у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1257/ко-18 від 20.07.2018 та рішення Вищої ради правосуддя №2982/0/15-18 від 25.09.2018,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1257/ко-18 від 20.07.2018 та рішення Вищої ради правосуддя №2982/0/15-18 від 25.09.2018.

11 вересня 2019 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Кравцем Ростиславом Юрійовичем шляхом поштового відправлення подано заяви про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Олендера І.Я., Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В. які входять до складу колегії, визначеної для розгляду справи №9901/818/18, з підстави передбаченої пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме: наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Олендера І.Я., суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В., ухвалою від 16 вересня 2019 року вищезначену заяву представника позивача ОСОБА_1 визнав необґрунтованою.

Ухвалюючи таке рішення, суд послався на положення частини четвертої статі 40 КАС України, згідно з якими якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для вирішення питання про відвід судді Олендера І.Я., 17 вересня 2019 року визначено суддю Желтобрюх І.Л.

Заява обґрунтована тим, що станом на момент проведення кваліфікаційного оцінювання та надання рекомендацій щодо призначення на посади суддів Верховного Суду у прийнятті відповідних рішень брали участь члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, які не відповідали вимогам закону, а саме: Лукаш Т.В., який на час виконання повноважень члена ВККС України не вжив дій щодо зупинення адвокатської діяльності, та ОСОБА_2 , який не підтвердив належним чином необхідний стаж професійної діяльності. Оскільки склад ВККС України було сформовано із порушенням закону, прийняті нею як колегіальним органом рішення не можна вважати легітимними. Така ситуація, на переконання заявника, ставить під сумнів законність процедури призначення суддів Верховного Суду, у якій брали члени ВККС України Лукаш Т.В. та Козлов А.Г.

Представник позивача зазначає про відсутність у національному законодавстві норм, що визначають поняття «неупередженості», тому посилається на практику Європейського суду з прав людини, в якій розкрито поняття «неупередженості» та «суду, встановленого законом». Вказує, що наявність упередженості, вказаної у заяві про відвід суддів, встановлена ним за об`єктивним критерієм, який він визначив, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, прийняті у справах «Мікалефф проти Мальти (Micallef v. Malta) (№ 17056/06); «Межнаріч проти Хорватії» (Meznaric v. Croatia) (№ 71615/01), «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) (№ 33958/96), «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) (№ 33958/96); «Анрі Астрадсон проти Ісландії» (ANDRI БSTRБРSSON v. ICELAND) (№ 26374/18).

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу суд виходить з такого.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до частини другої статті 41 КАС України у разі задоволення відводу (самовідводу) одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, адміністративна справа розглядається в тому самому адміністративному суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається в порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Отже, наслідком відводу складу колегії суддів є розгляд судової справи іншим складом суддів того ж адміністративного суду.

За правилами інстанційної юрисдикції судом першої інстанції для розгляду справ щодо оскарження рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є Верховний Суд (частини четверта статті 22, частина друга статті 266 КАС України).

Іншого компетентного органу для вирішення справ означеної категорії немає.

Представником позивача заявлено відвід з підстави, визначеної пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, а саме: у зв`язку з наявністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Так, метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (до прикладу, рішення у справі «Білуха проти України») наявність безсторонності (суду) повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria); "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland).

Окрім того, за практикою ЄСПЛ при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Наведені представником позивача доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності складу суду, визначеного для розгляду цієї справи, мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення судом дій, які б свідчили про його упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність суддів, не наведено.

Як підставу до відводу складу суду, визначеного для розгляду цієї справи, заявник зазначає на упередженість суддів, поряд із тим, зміст його заяв зводиться до нелегітимності Верховного Суду та порядку призначення суддів до його складу. Але законність створення Верховного суду та обрання його членів не може аналізуватися в межах розгляду цієї зави. Іншого ж легітимного судового органу, уповноваженого на розгляд цієї справи, немає.

Доводи заявника не дають підстав для висновку про існування причинно-наслідкового зв`язку між дотриманням ОСОБА_3 Т.В. та ОСОБА_2 вимог законодавства під час їх призначення на посади членів ВККС України і професійною діяльністю судді Олендера І.Я. щодо відправлення правосуддя, у тому числі й під час розгляду даної справи.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованих підстав до задоволення заяви про відвід немає.

Керуючись статтями 36, 39-41, 248, Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про відвід судді Олендера І.Я. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправними та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1257/ко-18 від 20.07.2018 та рішення Вищої ради правосуддя №2982/0/15-18 від 25.09.2018.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя І.Л. Желтобрюх