Справа № 227/1590/19
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року справа №227/1590/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Міронової Г.М.,

секретар Сізонов Є.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 р. у справі №227/1590/19 (головуючий І інстанції Кониченко О.М., повний текст складено 15.07.2019р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області про скасування відмови від 07.02.2019 року №01-11/136 та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради (далі - відповідач), в якому просив скасувати відмову відповідача від 07.02.2019 року №01-11/136 та застосувати практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пенсії та соціальні виплати є власністю у розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції та застосувати норму ст. 268 ЦК України та не поширювати позовну давність на позовні вимоги, щодо відшкодування шкоди завданої прийняттям нормативно правових актів визнаними незаконними, заявлені в порядку ст.21 КАС України та ст. 152 Конституції України і ст. 1175 ЦК України (а.с. 1-3).

В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області, як особа яка надає соціальні послуги одинокій особі з інвалідністю І-ІІ групи внаслідок психічного розладу (недієздатності). 18.12.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення державної допомоги. З листа відповідача від 07.02.2019 року позивачу стало відомо, що йому відмовлено в наданні допомоги, з огляду на те, що сукупний дохід сім`ї перевищує рівень прожиткового мінімуму для сім`ї.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 р. у справі №227/1590/19-а в задоволенні позовних вимог було відмовлено повністю (а.с. 90-93).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, посилається на неповне з`ясування судом обставин справи. Просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що сукупний дохід сім`ї складається тільки з заробітної плати його та дружини. Доходи - все те, що обраховується податком. Відповідно ст.164 п.1 ч.1 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Наголошує на тому, що доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу - це відповідно ст.165.1.1 (е) суми пенсійних виплат або щомісячного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи з бюджету згідно закону; відповідно ст. 165.1.20 - вартість вугілля та вугільних або торф`яних брикетів, безоплатно наданих в обсягах та за переліком професій; ст.165.1.26 сума стипендії, яка виплачується учню, студенту, курсанту військових навчальних закладів, ординатору, аспіранту або ад`юнкту. Також зазначає, що пенсії і соціальні виплати відповідно до рішень Європейського суду з прав людини - є власністю в розумінні ст.1 Першого проколу до Конвенції (а.с. 106-112).

Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача до суду не прибув.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 (а.с. 73-74).

Позивач є опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка визнана недієздатною згідно рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 31.10.2011 року у справі № 2-о-186/11 (а.с. 11).

18 грудня 2018 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради з заявою про призначення допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, зазначивши склад сім`ї:

- заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 4-8).

Повідомленням від 18 січня 2019 року відповідач повідомив позивача що він не має права на допомогу на догляд у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід перевищує або дорівнює рівню прожиткового мінімуму для сім`ї (а.с. 22).

Зверненням до відповідача від 28 січня 2019 року позивач просив повідомити підстави такої відмови (а.с. 24).

07 лютого 2019 року Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради листом №01-11/136 повідомило позивачу, що сукупний дохід, який враховується при розрахунку допомоги за період з 01 червня 2018 року по 30 листопада 2018 року склав 113187,64 грн., а саме, пенсія позивача у сумі 39007,50 грн., заробітна плата позивача у сумі 50541,19 грн., заробітна плата дружини позивача у сумі 20698,95 грн., стипендія сина у сумі 2940 грн.

Середньомісячний сукупний доход склав 18864,61 грн., прожитковий мінімум сім`ї - 16335 грн. ((1497 +1921 + 2027)*3), де 1497 грн. - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, 1921 грн. - прожитковий мінімум для працездатних осіб, 2027 грн. прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років. Та оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї перевищив прожитковий мінімум сім`ї в призначені допомоги відмовлено (а.с. 26-27).

Спірним питанням даної справи є врахування відповідачем пенсії та стипендії при розрахунку сукупного доходу сім`ї позивача для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу.

Суть спору полягає у правомірності дій відповідача щодо обрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови призначення і виплати державної допомоги, визначені Порядком надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192.

Згідно пункту 3 Порядку 1192 розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Щодо доводу апелянта, що сукупний дохід сім`ї складається тільки з заробітної плати його та дружини, суд зазначає.

Згідно пункту 5 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2000 року № 1192 до складу сім`ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на догляд, включаються: чоловік, дружина; рідні, усиновлені та підопічні діти цих осіб, а також діти до досягнення ними 23 років, які навчаються у вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладах з денною формою навчання і не мають власних сімей, незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I чи II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей.

До складу сім`ї не включаються особи, визнані особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, які за висновком лікарської комісії медичного закладу потребують постійного стороннього догляду і не належать до зазначених членів сім`ї, та особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Як свідчать матеріали справи, середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача за період з червня 2018 року по листопад 2018 року складає 113187,64 грн. складається: згідно довідки Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 12.12.2018 року № 2877, розмір пенсії за цей період - 39007,50 грн.; відповідно довідки ДТЕК від 17.12.2018 року №698 про доходи позивача (нараховану заробітну плату) - 50541,19 грн.; довідкою Запорізького Національного університету від 22.12.2018 року №17-66/598-3 про доходи ОСОБА_4 , розмір стипендія у цей період склав 2940 грн.; довідки про доходи ОСОБА_3 про нарахування заробітної плати за цей період на суму 20698,95 грн. у Центрі СПДР Добропільської міської ради (а.с. 16-19).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15 листопада 2001 року № 486/202/524/455/3370 затверджена Методика обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, яка призначена для обчислення сукупного доходу сімей (одержувачів) для всіх видів соціальної допомоги і застосовується при визначенні їх права на соціальну допомогу та розрахунку її розміру.

Згідно пункту 5.1 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять нарахована заробітна плата, у тому числі за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі і вихідні дні та за роботу за сумісництвом; плата за роботу в колективному сільськогосподарському підприємстві; надбавки і доплати всіх видів; премії, установлені за системами оплати праці на підприємстві, в установі, організації, незалежно від періодичності і джерел їх виплати; відсоткові надбавки і щорічна винагорода з фонду матеріального заохочення за підсумками роботи за рік підприємства, установи чи організації. Премії і щорічні винагороди включаються до сукупного доходу на час їх нарахування, при цьому за рік ураховується не більше однієї винагороди за вислугу років.

Згідно пункту 7.1 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять доходи, отримані в натуральній формі, які зараховуються до сукупного доходу за середніми (ринковими) споживчими цінами відповідного регіону, що були на період, за який вони одержані.

Отже, при розрахунку сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу, враховується дохід всіх членів сім`ї.

Щодо доводів апелянта, що суми пенсійних виплат, вартість вугілля, сума стипендії - це доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5.3 Методики до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять стипендії, пенсії, допомога (крім частини допомоги при народженні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, частини допомоги при усиновленні дитини, виплата якої здійснюється одноразово, допомоги на поховання, одноразової допомоги, яка надається відповідно до законодавства або за рішеннями органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, підприємств, організацій незалежно від форм власності), допомога на навчання, безпосередньо отримана особою від підприємства, установи чи організації, за винятком коштів, отриманих на умовах позики чи кредитів та щомісячні компенсаційні виплати, при цьому до сукупного доходу не включається відповідна допомога, для призначення якої обчислюється сукупний дохід, при зверненні за призначенням декількох видів допомоги, розмір яких визначається з урахуванням сукупного доходу, до сукупного доходу сім`ї входять розміри призначених на дату звернення зазначених видів допомоги, крім допомоги, для призначення якої обчислюється сукупний дохід.

Відповідно ст.164.1 Податкового Кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно статті 165, доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, зокрема:

- ст. 165.1.1е) сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом;

- ст. 165.1.20. вартість вугілля та вугільних або торф`яних брикетів, безоплатно наданих в обсягах та за переліком професій;

- ст. 165.1.26. сума стипендії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), яка виплачується учню, студенту, курсанту військових навчальних закладів, ординатору, аспіранту або ад`юнкту.

Отже, колегія суддів погоджується з твердженням апелянта, що суми пенсій, вартість вугілля та суми стипендії не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. Але надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, розраховується не відповідно до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, та не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць (п.3 Порядку 1192).

Відповідно пункту 5 Порядку 1192, розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення допомоги на догляд провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкоммолодьспорттуризму, Держкомстату.

Згідно пункту 9.1 Методики, загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням соціальної допомоги, якщо інше не передбачене законодавством;

Тобто, для призначення допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу враховуються саме суми всіх доходів сім`ї, а не як помилково вважає апелянт оподатковувані доходи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого проколу до Конвенції вперше у рішенні від 16.12.1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити прав власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996 року, якщо особа робила внески в певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідній особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з Державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Тобто органи державної влади не можуть відмовити у виплатах, якщо дотримано всі вимоги.

Враховуючи наведене та те, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї позивача перевищує прожитковий мінімум сім`ї, колегія суддів вважає, що Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради дійшло обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею.

Суд вважає, що відповідачем надані належні докази правомірності відмови у призначенні допомоги на догляд за особою з інвалідністю І, ІІ груп внаслідок психічного розладу

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не спростовує висновків місцевого суду та погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Як визначено п.6 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись стаття 12, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 37, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 р. у справі №227/1590/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, в порядку передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді І.Д. Компанієць

Г.М. Міронова