Справа № 420/5435/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5435/19
УХВАЛА

19 вересня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису і скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якій позивач просить суд:

- скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №335/19 від 25.04.2019 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 188-42 КУпАП гр. ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.;

- визнати протиправним та скасувати припис Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №232/19 від 11.04.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником), відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними), немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши дану позовну заяву, суддя вважає, що вона не відповідає вимогам ст.ст.160, 161 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно з ч.1 ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

За приписами п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення №335/19 винесена 24 квітня 2019 року, проте позивач звернувся до суду лише 16 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку на її оскарження, передбаченого ст. 288 КУпАП.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач зазначив, що він не отримував оскаржувану постанову ані нарочно, ані поштою, однак, 06 вересня 2019 року знайшов випадково копію цієї постанови біля місця свого мешкання по АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що про існування справи в Управлінні ДАБІ м. Одеси він не знав, його не попереджували про проведення перевірки, про скаладання відповідних документів та про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що працівники ДАБІ не повідомили його та підкинули копію постанови про адміністративне правопорушення з ціллю незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення №335/19 від 24 квітня 2019 року, копія якої додана до позовної заяви, вбачається, що її копію 26.04.2019 року направлено позивачу засобами поштового зв`язку з номером поштового відправлення №019.

Відповідно до інформації про відстеження поштових пересилань Укрпошти щодо поштового відправлення за номером « 019», поштове відправлення не було вручено під час доставки 30.04.2019 року та повернуто і вручено адресату (відправнику) 09.08.2019 року.

При цьому, позивач стверджує, що 06 вересня 2019 року знайшов випадково копію вказаної постанови біля місця свого мешкання по АДРЕСА_1 , однак жодних доказів на підтвердження цього з боку позивача не надано. Ним також не надано, в тому числі, конверта, в якому надійшла така постанова, супровідного листа до неї, тощо.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивачем до позовної заяви додана в паперовому вигляді інформація про відстеження поштових пересилань Укрпошти щодо поштових відправлень за номерами: « 349», « 430», « 687», із зазначенням часу та дати перевірки цих відстежень: « 01.09.2019 року з 19 год. 09 хв. до 19 год. 16 хв.

При цьому, інформація щодо вказаних відправлень із зазначенням назви та змісту документів, що направлялись Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на адресу позивача, міститься саме у оскаржуваній позивачем постанові Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №335/19 від 25.04.2019 року.

Таким чином, позивач зазначає, що отримав оскаржувану постанову лише 06.09.2019 року, однак, при цьому, інформація, яка міститься в цій постанові щодо вищевказаних поштових відправлень, була перевірена позивачем ще 01.09.2019 року, що, в свою чергу, свідчить про те, що оскаржувана позивачем постанова вже була ним отримана станом на 01.09.2019 року.

Тобто, позивач зазначив дані щодо дати отримання постанови, які не відповідають дійсності.

Отже, обґрунтування причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не підтверджені жодними доказами, а вказані обставини щодо дати отримання оскаржуваної постанови не відповідають дійсності, а тому суддя дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовною вимогою про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення №335/19 від 24 квітня 2019 року.

Суддя зазначає, що інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення, тощо.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки суддя дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, позивачу необхідно протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали надати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду.

Крім того, згідно з ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 статті 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Дана позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру про визнання протиправним припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил №232/19 від 11.04.2019 року та вимогу про скасування постанови про адміністративне правопорушення, за оскарження якої позивач відповідно до ст.288 КУпАП звільнений від сплати судового збору.

Отже, адміністративний позов містить одну вимогу немайнового характеру, за яку позивачу належить сплатити судовий збір.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1921,00 грн.

Отже, за подачу адміністративного позову з даними вимогами позивач повинен надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Проте, позивачем не надано доказів сплати судового збору.

Таким чином, зважаючи на викладене, позивачу необхідно надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.

Згідно з п.5 та п.8 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається:

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, а саме: національним стандартом України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації». Зокрема, згідно з пунктом 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту «підпис». Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, позивачем не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, ксерокопії (не засвідчені копії) яких додано до позовної заяви.

Водночас, докази, які додано до позовної заяви, жодним чином не засвідчені.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду належним чином засвідчені копії доказів, які додані до позовної заяви та зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, ксерокопії (незасвідчені копії) яких додано до позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.7 ст.161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Частиною 2 статті 79 КАС України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Так, у позовній заяві позивач вказує, зокрема, що відповідачем складено:

- припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.04.2019 року;

- протокол про адміністративне правопорушення від 11.04.2019 року;

- акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємство будівельної галузі для виконання на них покладених функцій від 11.04.2019 року.

Водночас, вищевказаний припис є предметом оскарження в даній справі.

Однак, позивачем не надано до суду відповідних доказів, в тому числі, оскаржуваного припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.04.2019 року №232/19.

Таким чином, позивачу необхідно надати відповідні докази до суду разом із їх копією для відповідача.

Згідно ч. 1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виявлені недоліки мають бути усунені позивачем шляхом надання до суду (з копією для відповідача):

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення до суду;

- доказів сплати судового збору у розмірі 768,40 грн.;

- належним чином засвідчених копій доказів, які додані до позовної заяви із інформацією щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, ксерокопії (незасвідчені копії) яких додано до позовної заяви;

- доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин;

- оскаржуваного припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 11.04.2019 року №232/19.

За таких обставин, враховуючи, що виявлені недоліки перешкоджають суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суддя дійшов висновку, що позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Суд вважає за доцільне також зазначити, що у разі своєчасного виконання ухвали суду, та направлення необхідних документів засобами поштового зв`язку, позивачу, з метою попередження повернення судом позовної заяви позивачеві з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, необхідно завчасно повідомити суд відповідними засобами зв`язку (телефон, факс, електрона пошта, тощо) про надіслання матеріалів до суду, оскільки згідно з п.1 та п.2 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Керуючись ст.ст. 120, 160, 161, 169 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису і скасування постанови - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв`язку) усунути недоліки та роз`яснити, що в іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколенко