Справа № 200/10041/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 р. Справа№200/10041/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, згідно тексту позовної заяви, позивач просить суд:

- рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26 червня 2019 року №416 щодо виключення із розрахунку загального страхового стажу періодів роботи з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року та з 03 листопада 2014 року по 20 січня 2019 року та із розрахунку пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року, з 05 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року, з 01 серпня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, з 01 січня 2016 року по 26 січня 2016 року, з 28 січня 2016 року по 31 березня 2016 року та з 01 липня 2016 року по 20 січня 2019 року на посаді медичної сестри підземної в Товаристві з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Мотрони Московської, та припинення виплати пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визнати незаконним та скасувати його.

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року та з 03 листопада 2014 року по 20 січня 2019 року на посаді медичної сестри підземної та до пільгового підземного стажу роботи за Списком №1 періоди роботи з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року, з 05 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року, з 01 серпня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, з 01 січня 2016 року по 26 січня 2016 року, з 28 січня 2016 року по 31 березня 2016 року та з 01 липня 2016 року по 20 січня 2019 року на посаді медичної сестри підземної в Товаристві з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Мотрони Московської та відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01 липня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 31 жовтня 2018 року їй була призначена пенсія за віком з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком №1 - 07 років 10 місяці 05 днів. 26 червня 2019 року відповідачем було прийнято рішення №416 про припинення виплати пенсії у зв`язку із виключенням періоду роботи із розрахунку пільгового підземного стажу за Списком №1 з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року, з 05 серпня 2014 року по 16 серпня 2014 року, з 01 грудня 2014 року по 30 квітня 2015 року, з 01 серпня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, з 01 січня 2016 року по 26 січня 2016 року, з 28 січня 2016 року по 31 березня 2016 року та з 01 липня 2016 року по 20 січня 2019 року на посаді «медичної сестри підземної» та із загального страхового стажу виключено періоди з 01 червня 2014 року по 31 липня 2014 року та з 03 листопада 2014 року по 20 січня 2019 року на посаді «медичної сестри підземної» в Товаристві з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Мотрони Московської». Рішення мотивоване тим, що за період з 01 червня 2014 року по 30 жовтня 2018 року підприємством, на якому вона працювала, не сплачено Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вважаючи, зазначене рішення неправомірним, позивачка вказує, що обов`язок сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, а тому не може обмежувати її права на призначення пенсії, звернулась із даним позовом за оскарженням порушеного права.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. справи 1-2).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк, відповідачем засобами поштового зв`язку суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення заявлених вимог позивача.

30 серпня 2019 року відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, відповідач заперечує проти задоволення вимог позову. В обґрунтування, що рішенням управління від 26 червня 2019 року № 416, припинено виплату пенсії позивачу у зв`язку із встановленням несплати страхових внесків підприємством ТДВ «ОП Шахта імені Свята Матрона Московська». Зазначає, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу станом на 26 червня 2019 року страхові внески ТДВ «ОП» «Шахта імені Святої Матрони Московської» сплачені по 31 травня 2014 року. При цьому відповідач посилається на приписи ст. 49 Закону № 1058, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом. На підставі оскаржуваного рішення з 01 липня 2019 року пенсійні виплати позивачу припинені. Відповідач вважає, що діяв правомірно, на підставі чого просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 , є громадянином України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

З 21.01.2019 позивачці призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням відповідача № 416 від 26 червня 2019 року позивачу припинено виплату пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 49, частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з встановленням несплати страхових внесків ТДВ «Орендним підприємством «Шахтою Імені Святої Матрони Московської» за період роботи позивача з 01 червня 2014 року по 20.01.2019 (на момент призначення пенсії позивачу). У зв`язку з чим, пільговий стаж позивачки за Списком № 1 був визначений - 04 роки 04 місяців 03 дні, замість необхідного 07 років 06 місяців.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць. - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Як свідчать матеріали справи, позивач в період часу з 2014 року по 20.01.2019 працювала на Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської", що підтверджується копією трудової книжки.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", далі від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 13 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 14 Закону № 1058 визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.

Пунктом 1 частини 1 статті 14 № 1058-IV передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, в тому числі на підприємствах, установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України.

Відповідно до частини 5 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Частиною 6 статті 20 цього Закону визначено, що перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань.

У частині 9 статті 20 Закону України № 1058-IV визначено, що днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду.

Частинами 10, 12 статті 20 цього Закону передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум, у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу Пенсійного фонду суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначає, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату єдиного внеску законом покладено на страхувальника.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 24 травня 2018 року по справі 490/12392/16-а.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами позивача про те, що позивач не повинен нести відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків по сплаті обов`язкових платежів. Обов`язок щодо сплати страхових внесків законом покладено на роботодавця, а тому наявність заборгованості по її сплаті не може бути підставою обмеження реалізації позивача права на призначення пенсії.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги позову в частині визнання незаконним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо від 26 червня 2019 року №416 щодо виключення із розрахунку страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01 червня 2014 року по 20.01.2019 в Товаристві з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Мотрони Московської", та припинення виплати пенсії на пільгових умовах відповідно до п.1 ст. 24, п.2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, відповідачем не доведено правомірність своїх дій, отже позов підлягає до задоволення шляхом скасування рішення відповідача про припинення пенсійних виплат, зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди трудової діяльності позивачки виключені при прийнятті рішення про припинення пенсійних виплат та зобов`язання відновити виплату пенсії з моменту її припинення.

Відповідно ст. 139 КАС України судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26 червня 2019 року № 416 «Про припинення виплати пенсії за віком» ОСОБА_1 .

Зобов`язати зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди трудової діяльності ОСОБА_1 , які були виключені при прийнятті рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області «Про припинення пенсійних виплат за віком» від 26 червня 2019 року № 416.

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з моменту її припинення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, 22, ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя І.В. Буряк