Справа № 274/5807/19
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2019-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/5807/19 Провадження № 2-а/0274/121/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.19 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд),

за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Бердичівського РВ Управління ДМС України в Житомирській області, представниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3
пропримусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Бердичівський РВ Управління ДМС України в Житомирській області звернувся з вказаним позовом, у якому просить прийняти рішення про примусове видворення громадянина Грузії ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Грузію, звернути це рішення до негайного виконання, прийняти рішення про затримання громадянина Грузії ОСОБА_3 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Позов обґрунтованим тим, що ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі "Райківська виправна колонія № 73" (строк відбуття покарання завершується 17.09.2019 р.) та перебуває на території України з порушенням вимог Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", є підстави вважати, що після звільнення він ухилятиметься від виїзду з України.

ОСОБА_3 своєї позиції щодо позову не повідомив.

Судом з`ясовано, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12.06.2018 р. ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Грузії, не працює, не одружений, раніше судимий, а саме: вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2014 р. за частиною першою статті 185, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2016 р. за частиною першою статті 309, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді одного року дев`яти місяців позбавлення волі.

З характеристики на засудженого ОСОБА_3 , затвердженою начальником Державної установи "Райківська виправна колонія № 73", та довідки по особовій справі засудженого ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Грузії, не одружений, не працюючий, раніше судимий, знаходиться у місцях позбавлення волі з 19.12.2017 р. (в установі - з 27.12.2018 р.), де характеризується негативно, кінець строку відбування покарання - 17.09.2019 р., за матеріалами особової справи має рідних - батька та мати, які проживають у Республіці Грузії, в матеріалах особової справи паспорт відсутній.

За відомостями про осіб, які перетнули державний кордон України, інформаційної системи "Аркан ЦП" ІП "Облік іноземців та біженців", ОСОБА_3 , дата народження - 18.08.1981 р. , громадянство Грузії, перетнув державний кордон України з 01.01.2014 р.

З наведеного випливає, що ОСОБА_3 є громадянином Республіки Грузії, перебуває на території України з 01.01.2014 р., в нього відсутній паспорт.

17.09.2019 р. ОСОБА_3 звільнився з Державної установи "Райківська виправна колонія № 73" за строком відбуття покарання та прямує до місця проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про звільнення. серії ЖИТ № 14087.

Відповідно до статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою Владою Грузії про безвізові поїздки громадян, підписаною 31.03.1999 р., яка набула чинності 19.07.1999 р. та була чинною на момент перетину ОСОБА_3 державного кордону України, громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та перебувати на території держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, що діють в цій державі, по документах, зазначених в Додатку до цієї Угоди.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 р. № 150 (далі - Порядок) у редакції, чинній на момент перетину ОСОБА_3 державного кордону України, передбачалось, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно з частиною першою статті 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Грузії про взаємне скасування візових вимог, підписаною 05.10.2018 р., яка набрала чинності для України 01.03.2019 р., громадяни держави однієї Сторони в`їжджають, виїжджають, прямують транзитом та перебувають на території держави іншої Сторони без віз за умови, що тривалість їх перебування не перевищує 90 (дев`яноста) днів протягом 180 (ста вісімдесяти) днів, використовуючи пункти пропуску через кордон, відкриті для міжнародного сполучення, на підставі дійсних проїзних документів, перелік яких наведено в Додатку до цієї Угоди.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку визначено, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували, що ОСОБА_3 дотримано наведені вище норми законодавства України, і що в нього наявні документи, які оформлюються громадянам Грузії для в`їзду, перебування, виїзду та прямування транзитом через територію України, передбачені Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Грузії про взаємне скасування візових вимог, підписаною 05.10.2018 р.

За таких обставин Суд вважає, що ОСОБА_3 порушено строк перебування на території України, при цьому в нього відсутні документи, необхідні для виїзду з території України.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон) встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частинами першою та восьмої статті 26 Закону передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27.03.2014 р. № 68/262.

Судом не встановлено обставин, які б вказували, що на ОСОБА_3 поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Бердичівським РВ Управління ДМС України в Житомирській області прийнято рішення № 9 від 06.09.2019 р. про примусове повернення з України громадянина Грузії ОСОБА_3 , без заборони в`їзду на територію України, та зобов`язано його покинути територію України у термін до 17.09.2019 р.

ОСОБА_3 відмовився від підписання зазначеного рішення, що підтверджується відповідним записом у рішенні, та від отримання цього рішення, що підтверджується відповідним записом у розписці.

Докази оскарження вказаного рішення до суду відсутні, а матеріали справи та пояснення представників Бердичівського РВ Управління ДМС України в Житомирській області свідчать про те, що рішення не оскаржувалось.

Таким чином рішення є чинним та таким, що не виконано ОСОБА_3 , при цьому поведінка останнього свідчить про те, що він не має наміру виконувати рішення.

Частиною першою статті 31 Закону визначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_3 у відповідності до частини першої статті 31 Закону не може бути примусово повернутий (витворений) до Республіки Грузії.

Відповідно до абзацу першого частини першої, частини восьмої статті 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Як зазначалось раніше, Судом не встановлено обставин, які б вказували, що на ОСОБА_3 поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", ОСОБА_3 до 17.09.2019 р. відбував покарання у Державній установі "Райківська виправна колонія № 73", а відтак з поважної причини не виконав рішення Бердичівського РВ Управління ДМС України в Житомирській області № 9 від 06.09.2019 р.

Разом з тим, як було встановлено вище, ОСОБА_3 неодноразово судимий, за час відбування покарань характеризувався негативно, в нього відсутні документи, необхідні для виїзду з території України, він відмовився від підписання та отримання рішення Бердичівського РВ Управління ДМС України в Житомирській області № 9 від 06.09.2019 р., будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, що дає Суду обґрунтовані підстави вважати, що він ухилятиметься від виконання цього рішення.

Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов в частині вимоги про примусове видворення громадянина Грузії ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Республіку Грузію, підлягає задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Пунктом 1 частини першої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частиною одинадцятою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З встановлених вище обставин випливає, що ОСОБА_3 ухилятиметься від виконання рішення Суду про примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, в нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов в частині вимоги про затримання громадянина Грузії ОСОБА_3 з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Суд, зважаючи на заяву Бердичівського РВ Управління ДМС України в Житомирській області, звертає рішення в частині примусового видворення громадянина Грузії ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Грузії, до негайного виконання.

Керуючись, статтями 241, 242 - 246, 288, 289, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Позов Бердичівського РВ Управління ДМС України в Житомирській області (Житомирська область, м. Бердичів, вул. Героїв України 67, ) до ОСОБА_3 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Грузії, звільнений 17.09.2019 р. з Державної установи "Райківська виправна колонія № 73" за строком відбуття покарання та прямує до місця проживання: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України задовольнити.

2. Примусово видворити громадянина Грузії ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України в країну громадянської належності - Республіку Грузію.

3. Затримати громадянина Грузії ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

4. Рішення в частині примусового видворення допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя В.В. Корбут